67 



Ryggens Midte ud ad Halen; senere bortfalder denne 

 Række mer eller mindre, og til Gengæld dannes nye Tor- 

 nerækker ved Siden af den; hos ældre findes store Torne 

 dels paa Snuden og ved Øjnene, dels i et trekantet Felt 

 bag Hovedet og i uregelmæssige Længderækker paa Krop 

 og Hale. Mellem Rygfinnerne er der ingen Torn. De 

 store Torne har en kegleformet, riflet Roddel med en til- 

 bagekrummet Spids. Farven er paa døde Eksemplarer hos 

 de unge oventil brun og med store mørke Pletter til Dels 

 med lys Rand og paa Halen i Form af Tværbaand, hos 

 de ældre ensformig graabrun med mørke Skjolder; Under- 

 siden er hvid, plettet med mørkt. Hannen har spidsere 

 Tænder end Hunnen og en dobbeltradet „Karte" paa 

 Brystfinnerne. 



En Varietet (varietas lipacånthaAd. S.Jensen) har som 

 yngre forholdsvis finere Smaatorne og som ældre en for- 

 holdsvis sparsom Udvikling af store Torne langs Midten 

 af Ryggen. 



Fyllas Rokke bliver mindst 55 cm lang; en Han af 

 denne Længde er nemlig taget ved Grønland, og antagelig 

 bliver ogsaa af denne Art Hunnen større end Hannen. 

 De største hos os tagne Eksemplarer er en Han paa 48 

 cm og en Hun paa 47 cm. Fyllas Rokke er taget i den 

 sydlige Del af Davis- og Danmarksstrædet, Sydvest for 

 Færøerne, i Havet Nord for Finmarken, udfor den russiske 

 Murmankyst, omkring Bjørneøen og ved det vestlige Spits- 

 bergen samt endelig i Skagerak. Det sidstnævnte Sted 

 forekommer kun Varieteten lipacåntha. Fyllas Rokke hol- 

 der sig paa store Dybder fra omkring tre Hundrede 

 til over Tusinde Meter (dog vistnok kun, hvor Vandets 

 Varmegrad er over 0° C.) og er i Skagerak da ogsaa 

 kun taget paa det dybeste (c. 400—660 Meter). Mærke- 

 lig nok er de c. 25 fra Skagerak kendte Individer alle 

 unge; det største, den afbildede Han paa 48 cm, havde 

 endnu ikke fuldt udviklede Parringsredskaber; fra Havet 

 Nord for Finmarken kendes ligeledes kun yngre Individer. 

 Arten blev opdaget i 1884 under den danske Krydser 

 „Fylla"s Togt til Grønland, og til Erindring herom fik den 

 sit Navn. I Skagerak toges den første Gang i 1897; de 

 da fangede Eksemplarer blev først anset for at tilhøre en 

 anden Art (Råja circulåris Couch), der næppe forekommer 

 hos os. Om dens Levevis er intet kendt. 



5* 



