fladen mellem disse og undersøger dem mikroskopisk, viser det sig, at de først- 

 nævnte mangler Mikroorganismer og kun i ringere Grad indeholder Detritus, hvor- 

 imod begge Dele i Mængde optræder i sidstnævnte. — Man tør gaa ud fra, at en 

 Organisme, der i Døgnets Løb lever under saa uensartede Forhold som Sandormen 

 ved Vesterhavets Kyster, idet den regelmæssig en stor Del af Døgnet næsten kan 

 betragtes som Landdyr, en anden Del som Vanddyr, i Henseende til sine Livs- 

 funktioner maa forholde sig forskelligt paa Døgnets forskellige Tider. Selv om der 

 under Ebben kan blive staaende tilstrækkelig meget Vand i Rørene, til at Respira- 

 tionen kan foregaa nogenlunde ensartet hele Døgnet, maa Næringsoptagelsen foregaa 

 til ganske bestemte Tider. Da Littoralformens Bolig er U-forniet og, saavidt fore- 

 løbig vides, altid er fuldkommen ugrenet, og da Dyret endvidere, efter alt hvad vi 

 foreløbig ved, er meget sedentært, kan Næringsoptagelsen kun finde Sted i Form af 

 Materiale, der gennem Tragtaabningen styrter eller suges ned i Gangen. Heraf følger 

 imidlertid atter, al Næringsoptagelsen kun foregaar, naar Vaden er vanddækket, 

 og at Ormen i F2bbetiden ligger i Ro nede i Røret. Herfor taler ogsaa, at man i 

 Arenicola-\ adens inderste Del ved Ebbetidens Slutning aldrig ser Ormen „skyde". 

 Dette er derimod Tilfældet i den yderste Del, hvor man ved faldende Vande overalt 

 ved sine Fødder ser Ekskrementerne blive skudte op (en Del af de i Fig. 2 fotogra- 

 ferede Ekskrement hobe skødes netop op under Fotograferingen). Meyn siger lige- 

 ledes, at Sandormen skyder „gleich nach dem Ablauf des Wassers"'). 



Det synes af Litteraturen at fremgaa, at man ikke med Sikkerhed kender 

 noget til A. marinas Forplantningsforhold. M. Schulzes (p. 243)^) Angivelse, at 

 Æggene aflægges i pæreformede Geléklumper, fæstnede ved en Stilk i Sandet, er 

 jeg tilbøjelig til at anse for rigtig. Da jeg som Studerende i Juli Maaned opholdt 

 mig paa den danske saltvands-biologiske Station, der den Gang laa i Holbæk Fjord, 

 vadede jeg ofte i det lave Vand, hvor Jordbunden var oversaael med Arenicola- 

 Tuer; jeg mindes tydeligt, at der paa Bunden og tæt op til Tuerne fandtes store 

 Mængder af Æggemasser, der af Form og Størrelse svarede til de hos M. Schulze 

 afbildede; Æggene var dels grønne, dels røde og angaves den Gang altid som Areni- 

 cola-Æg; de blev indsamlede i stor Mængde og anvendtes som Objekt ved Under- 

 visningen. M. Schulzes Angivelse er iøvrigt bleven stærkt bestridt (cfr. Ehlers 1. c. ). 

 Paa Vaderne søgte jeg Æggemasserne forgæves i Juli 1903, hvor de iøvrigt efter An- 

 givelserne hos G.\MBLE & AsHWORTH uetop burdc findes paa dette Tidspunkt. ^>er 

 tiltrænges i høj Grad en nærmere Undersøgelse af Maaden, hvorpaa Æggene be- 

 frugtes, Larvernes Levevis, Tidspunktet naar og Stedet hvor de spæde Orme graver 

 sig ned, kort sagt af Maaden, hvorpaa Vaderne befolkes med nye Individer. Under- 

 søgelser herover er dog meget vanskelige for den, der kun kan besøge Vaderne 

 paa kortere Ekskursioner. 



Efter mine Iagttagelser paa Sandendevaden ved Nordby og anden Steds, mener 



') Mey.n: Geognostische Beschreibung d. Insel Sylt. 1876. 



') Ueber die Entwicklung von Arenicola piscatoriim. (Abli. d. Naturt. Ges. Ihillc. Vol. 111. 1S56). 



1) K. 1). Videiisk. Selsk. Skr,, 7. Hække, jinlurvicleilsk. ug manii'ili, -Mel. 11. 1. 2 



