19 



Saavidt vides findes der udenfor Zostera-KvoMet inlet særligt landvindende 

 Dyrebælte; et saadant har jeg forgæves søgt paa de skraanende, graa Slikvader, der 

 tørlægges ved laveste Ebbe, og som danner Begyndelsen til Slikvaderne, i alt Fald 

 om Fanø. Det synes, som om den yderst nde levende sliksamlende Organisme 

 alene er Bændeltangen. 



Slikvaderne er en ugunstig Lokalitet for Havets Dyreliv; kun de færreste kan 

 trives i Sa/iCornza-Regionen, og af det rige Dyreliv, der ellers holder til i Zostera- 

 Regionen ved vore Kyster, findes her kun svage Spor; de fastsiddende Former 

 mangler næsten alle — Zosteraens Blade er altid rene. Ogsaa det svømmende og 

 krybende Dyreliv er ringe; talrigst er Krabberne af Slægten Hyas; de findes særlig 

 paa de ned mod Loerne (Prilerne) skraanende Flader; her har de gravet deres Huler 

 og her findes de løbende hen over Slikken. Under Bændeltangen skjuler en Del 

 Flyndere sig; Arenicolaen mangler eller er sjælden; pletvis kan den optræde i større 

 Antal, men hører aabenbart ikke hjemme under tæt Vegetation. Den stærkest 

 repræsenterede Gruppe er Bløddyrene, af hvilke de vigtigste Former er Mijtilus 

 edulis L. , Pontoliina.v capitatiis O. F. M., Littorina littorea L. samt Hijdrobier og 

 Rissoer. Af disse findes de to førstnævnte overvejende i Zos/ero-Bæltet, men dog 

 ogsaa paa de graa, vegetationslose Stra^kninger; de to sidstnævnte findes vistnok i 

 lige Grad spredte over alle Bælter i Slikvaderne. 



Blaamuslingerne, der kun findes i smaa Eksemplarer, ligger sammenspundne 

 i pølseformede Klumper, hvortil Blæretangen ofte sidder fæstet. Liltorinerne^er 

 spredte over hele Vaden og drager deres brede, slyngede Spor hen over den bløde 

 Slik. Pontolimax' erne optræder til Tider i uhyre Mængder og skal kunne farve 

 Vaderne sorte. Den synes efter mundtlige Angivelser af Hartz og Prof. Warming 

 at være en Forsommerform; paa de i Juli 1903 undersøgte Lokaliteter var den kun 

 sparsomt til Stede. 



Hydrobierne (under dette Begreb indbefattes ogsaa Rissoa) er spredte over 

 hele Vaden; i Zosfera-Bæ Itet kryber Dyrene baade ved Flod og Ebbe omkring 

 paa Vegetationen, fordi der her til enhver Tid er lidt Vand til Stede; inde i 

 Sa/icornza-Bæltet har de derimod deres Liv inddelt i en Flodtid, hvori de kryber 

 om, og en Ebbetid, hvori de garderer sig mod Tørken, afventende ny Flodtid. En 

 stor Del sætter sig fast paa Salicorniernes yderste Grenspidser, kitter Mundingerne 

 af Husene fast til Planten og afventer her selv i den stærkeste Solhede Vandets 

 Komme. En endnu størrre Del graver sig ned i Slikken, men altid saaledes, 

 at Skalmundingen gennem et Hul staar i Forbindelse med Omverdenen. Derfor 

 har Slikken mellem Salicornierne i Ebbetiden et ganske gennemhullet Udseende. 

 Luften har gennem Hullet fri Passage ind til Dyret. Naar da Vandet kommer, 

 lukkes Luftblærerne for en kort Tid inde i Skalmundingen, men de udstødes 

 snart, hvorpaa Omkrybningen begynder. 1 begyndende Flodtid høres overalt paa 

 Slikvaderne en uafbrudt knitrende Lyd, fremkaldt af de talløse Luftblærer, der er 

 blevne hængende i Hullerne, og som springer, naar Vandet kommer. En stor Del 



3* 



