43 



5. Huller og Fordybninger i Strandenge. 



Det har i mange Aar været Genstand for min Opmærksomhed, at der rundt 

 om ved vore og Nabolandenes Kyster ikke findes nogen ægte Strandeng (Sylteng), 

 derunder Marskengene indbefattede, uden at der i dem findes nogle ejendommelige 

 Huller, hvis Form er ubestemt og uregelmæssig, hvis Størrelse er fra en Diameter 

 paa maaske kun 1 Meter eller mindre op til mange Metre, og hvis Dybde ligeledes 

 er forskellig; hos nogle staar Bredderne stejle, omtrent lodrette og skarpkantede 

 og er 20 — 40 cm. høje, maaske mere, hos andre skraaner de jævnt, og medens 

 nogle Huller er Va — V2 m. dybe, vandfyldte og fulde af Mudder, saa man ikke kan 

 vade over dem, er andre ganske ubetydelige, Hade, skaalformede Lavninger, der er 

 mer eller mindre græsklædte og tørre. Selv paa Færøerne har jeg paa den eneste 

 lille Saltvandseng, som jeg der har set, truffet disse Huller, og efter f. Eks. Massarts 

 Fremstillinger er de ogsaa til Stede i Belgien — rimeligvis overalt, hvor Syltenge 

 med leret Bund danner sig. Fig. 7 viser dem i ..Grønningen" paa Fanøs Nordende. 

 I de vandfyldte Huller er Bunden ofte dækket af Salt- og Brakvandsalger, som 

 Enteromorpha, Ulva, Cladophora'er, Rødalger, Blæretang o. a., der dog ikke trives 

 godt i det stillestaaende, i Sommertiden ofte stærkt opvarmede Vand, de er tvært- 

 imod ofte i fuld Forraadnelse. Enkelte liar jeg (ved Vesterhavet) set opfyldte af de 

 sammenfiltrede, grønne, forholdsvis stærke Traade af Grønalgen Chælomorpba 

 Linum. Hofman Banc, skrev 1818 (1. c. p. 12), at man om Efteraaret finder Conferva 

 moniliformis i Hullerne i vore Syltenge, og at dens slimede Traade opfylder ^'andet, 

 saa at det faar Udseende af en graa Gelé. I Vandhuller i Strandengene ved 

 Nymindegab, som ofle er tørre i længere Tid, træffer man efter Dr. Mohtknskx 

 (1. c. S. 6^) en Mængde Blaagrønalger, især Microcoleus chthonoplastes og Lyngbya 

 æstuarii, der danner en c. 1'" tyk, sammenhængende, graa Skorpe over Bunden, 

 saa at man kan trække den af i store Stykker som Papir; inde i og under dette 

 Lag lever en hel Del Smaadyr. 



En ganske lignende Bund kan man trælle mangfoldige andre Steder ; det er 

 er aabenbart den samme Vegetation, som vi har paa Slikvaderne, og hvad Jord- 

 bunden angaar, da er den ogsaa ganske identisk : under et rødlig-brunt eller ler- 

 brunt Lag, som er nogle Millim. til 1 Centim. tykt, kan man træffe den kulsorte 

 af Svovljern farvede Bund. 



Det samme Algedække omtaler Hofman Bang fra Odense Fjord (1. c); 

 han skriver: „Foruden den før omtalte Konferve findes endnu paa inddæmmede 

 Steder en Oscillatoria, som meget tjener til at berede Jorden for de større Planter. 

 Det er en Oscillatoria æstuarii Mertens [nu : Lyngbya æstuarii ; se S. 26], der ofte som 

 et Skind ovei'trækker et Vandstade af flere Kvadratalen. Konferverne holder sig 

 ofte til Bunden i Vandel; denne Oscillatoria derimod i Vandskorpen. Det niørke- 



6- 



