40 



i Sandalgebæltet, dels under Glyceria-Tuerne oprodet og gennemhullet: de oprodede 

 Pletler kan ofte være ca. 1 Li Decim, store. Nærmere beset linder man talrige, 

 ofte ca. 50—100, Fluer siddende paa disse Pletter. Fluerne fScatella æstuansj borer 

 Hoved og Forkrop ned i Sandet, gennemroder Overlladen og frembringer derved 

 de talrige Huller. Dyrene, hvis Farve omtrent falder sammen med Sandet, letter 

 ved den mindste Lyd og forsvinder, inden man er kommet saa nær, al man kan 

 iagttage dem. Parringen foregaar paa disse Pletter; Æglægningen er ikke set; 

 rimeligvis søger Fluerne deres Næring i Sandet. Endelig lindes i Blediernes Gange 

 ikke faa, meget smaa Snyltehvepse, der ikke er nærmere undersøgte. 



Hele dette lille Insektsamfund lever utvivlsomt i sidste Instans af det mikro- 

 skopiske Dyre- og Planteliv, som er knyttet til Sandalgebæltet, altsaa de blaagrønne 

 Alger, Diatoméerne, men ogsaa enkelte Flagellater og en i Henseende til Individ- 

 antal meget stor Mængde Nemutoder ; alle Krebsdyr synes derimod ganske at mangle. 



Da Nematoderne utvivlsomt spiller den stør.ste Rolle, anmodede jeg min Ven, 

 Docent Dr. L. A. Jägerskiöld, om godhedsfuldt at bestemme de hyppigst fore- 

 kommende Former. Han oplyser da, at Hypodonlolaimus inæqualis (Bastian) er den 

 almindeligste'); Arten er tidligere paavist i Holland og ved Falmouth i England. 

 Endvidere lindes Oncholaimus fasens Bastian, paavist samme Steder som foregaaende 

 og i Bretagne, samt Tripyloides uulgaris de Man., fundet i Holland. Desuden fore- 

 kommer ikke kønsmodne Individer af andre Arter. 



Jeg bringer Dr. Jägerskiöld min Tak for den Beredvillighed, hvormed han 

 overtog Bestemmelsesarbejdet af disse Former. 



Da Prof. Warming og jeg i Dec. 1903 besøgte Fanø, var en af vor Ekskursions 

 Hovedopgaver at skaiïe Oplysninger om Insektsamfundets Levevis om Vinteren. 

 En ret stærk Nattefrost havde desværre frosset Sandet til en Dybde af c. 8 Centim., 

 hvorved Opgravning næsten var umuliggjort. I de store Sandklumper, som vi fik 

 hugget løse, og som senere blev undeisøgte, kunde hverken Insekter eller Gange 

 paavises. Der er den største Sandsynlighed for, at Insekterne om Efteraaret for- 

 lader Sandalgernes Bælte og overvintrer under Græsrødderne i Klitten. De aabne 

 Sandflader, der sikkert hver Vinter i kortere eller længere Tid er frosne dybt ned, 

 maaske lige ned til Grundvandet, som allerede kan staa ved 10—12 Centim., er 

 næppe Overvintringslokalitet for luftaandende Dyr, specielt saadanne, som paa 

 Grund af deres gode Lokomotionsorganer hurtigt kan opsøge sig bedre Over- 

 vintringspladser; yderligere Iagttagelser herom er dog ønskelige. Ved den mikrosko- 

 piske Undersøgelse af Algelaget paavLstes Nematoderne, der som bekendt er i høj 

 Grad ufølsomme og haardføre overfor Temperatursvingninger og Udtørring, i 

 ubegrænset Mængde. 



Insektsamfundet er næppe uden geologisk Betydning; man bør dog saa vel 

 efter Prof. Warmings som efter min Opfattelse vogte sig for at overdrive denne. 



') Se Jägerskiöld: Zum Bau de.s Hypodontolaimus inæquali.s (Bastian), einer cigentümliclien Meeres- 

 neinatode. Zoologlselier Anzeiger, T. 27, 1904, p. 417. 



