318 22 



hvor M er = ca. 2. I Virkeligheden er M, naar vi befragter de 4 første uafhængige 

 Processer: 2,2, 1,8, 0,6 og 5,9. Et el<sperimentell Grundlag for Relationen kan 

 saaledes næppe siges at foreligge. Men tillige viser den theoreliske Betragtning 

 dens Ugyldighed. Benytter vi nemlig Formel (8): 



,rp — \C.> c,^ in _ -f- _, , 



og simplificeres dette Udtryk ved al sætte T^ = T,, som er den Temperalur, ved 

 hvilken A og U bliver identiske, faar man Relationen: 



dA . .. T 



;rr = (^s— c,) In 



eller, idet ^^ = Ci^ '"-2 



dT 



2- 



dT '- "«'-"j', 



dA r dU 



dr ~ Ti'dT' 



og denne Relation giver, idet man indfører Richards Ligning: 



M=ln^. 



M er altsaa ingenlunde en Konstant. For det første ændres den for enhver 

 Reaktion med Temperaturen, og dernæst er den for samme Temperalur forskellig 

 for forskellige Processer, da dette gælder for 7,. Derimod er det sikkert rigtigt, at 

 M ved alle de af Richards undersøgte Processer er positiv, naar Forholdene be- 

 tragtes ved almindelig Temperatur, idet nemlig T", for disse Processer vistnok ligger 

 meget lavt. Det lader sig heller ikke nægte, at M paavirkes forholdsvis lidt af 

 Variationer i T og T,, og at man derfor ofte vil kunne faa ligesaa konstante Værdier 

 for M, som de af Richards fuiidiu'. Men naar Forholdet imellem den mindste og 

 største Værdi for M er som 1 : 15, er det vel ogsaa kun i uegentlig P'orsland, at 

 man kan tale om Konstans. 



Men er M bestemt ved Udtrykkel ovenfor, saa falder hermed ogsaa Theorien 

 om VarmefyldedilTerensens Indllydelse paa Forskellen imellem fri og samlet Energi. 

 Af den graliske Fremstilling af Relationerne mellem fri og samlet Energi (se Fig. 1 

 og Fig. 2) fremgaar del |)aa del lydeligste, at, l'oral Theorien skal være riglig blot 

 for Forholdets Fortegns Vedkommende, Affinitetskurven ikke man luinne fortsættes 

 gennem T,, da i dette Punkt A— T skifter Tegn, medens Co— c, bliver uforandret. 

 Forholdene er saaledes adskillig mere indviklede end Richards har antaget. Men 

 naturligvis er der intet til Hinder for, at der ved beshvglede Processer optræder 

 visse Regelmæssigheder ved Variationerne af Varmefyldedifferens og den bundne 

 Energi, der kunne fore til en rigtig empirisk Relation. Kun er det umuligt paa 

 Grundlag heraf at opstille almengyldige Relationer. 



