13 



309 



er 



a , aftager med 



lil (Icl Resiillal, al TilslcrlcvaMelscn af con Omdannelsesteniperatur nødvendigvis 

 kræver Tilstede\a'rel.seii af en anden Omdannelsesteniperatur, imellem hvilke 

 Energiændiingens Nulpunkt maa være beliggende. Er den højeste Omdannelses- 

 lemperatur T^, den laveste To', er altsaa To > Te > TJ, og man vil tillige have: 

 T., > Ti > 7;. 



I del andet Hovedtilfælde, 

 hvor fj — c, < O, er Energi- 

 ændringen stadig voksende med 

 Temperaturen, og et Nulpunkt 

 for Energiæ'ndringen lindes der- 

 for ikke. AfiinitetskurvensKon- 

 kavitet vender nedad. Ved 7',, 



dA _ 



dT ~ 

 voksende Temperatur stadig, 

 indtil den ved T ^ 00 bliver 

 — oc. Kurven maa altid skære 

 Energiændringskurven (ved 

 Temperaturen Ti), og maa al- 

 tid have eet og kun eet Skæ- 

 ringspunkt med Temperatur- 

 aksen, altsaa een Omdannelses- 

 temperatur (To). 



løvrigt mærker vi an- 

 gaaende Kurvernes Form i 

 begge Tilfælde, at Krumningen, 

 som jo afhænger af (c, — Ci): 7', 

 aftager, naar Temperaturen 

 vokser, saa at Affinitetskurverne 

 ved høj Temperatur nærmer 



Fig. 2. 



sig til rette I^injer. At Tan- 

 genten til Aflinitelskurven i Temperaturpunktel 7', er vandret 



Al Tangenten lil 



AtTmitetskurven i Omdannelsespunklel {To og To') skærer den lodrette Akse i 

 samme Punkt, som den med Temperaluraksen parallele Linje, som skærer Energi- 

 ændringskurven i det til To og To' svarende Punkt. Og endelig, al Tangenten til 

 Affinitetskurven fra Koordinatsystemets Begyndelsespunkt rører i del Punkt, der 

 svarer til 7V Disse Forhold kan lette Tegningen af Kurverne. 



De kvalitative Slutninger, som man kan drage af den HEi.Mnoi.rz'ske Formel 

 for elektromotorisk Kraft nemlig, at Energiændringen er slørre end Affiniteten, 



dA 

 naar j=, er negativ, og omvendt, illustreres tydeligt af Kurverne i Fig. 1 og Fig. 2. 



Vi kan ogsaa herved let overse, hvorledes Energiændringen — eller hvad der 



