308 



12 



Da imidlertid do to sidslc TiU'a'ide I'aas al dc lorste i)l()l \vd al ændre Pro- 

 cessens Retning, vil det være tilstrækkeligt at undersøge disse. De hertil svarende 

 Former l'or Energiændringskurverne er fremstillede i)aa Fig. 1 og Fig. 2. 



Det første Tilfælde: c^— Ci > O giver < 0. Kurven for Energiændringen 



vil følgelig skære Temperaluraksen i el Punkt 7',., som er den Temperatur, ved 

 hvilken den betragtede Omdannelse foregaar uden Energiændring. Af Foriiiel 



(7) følger, at -y=^ stadig er positiv. Affinitetskurvens Konkavitef altsaa vender opad. 



(IA 

 Ved det absolute Nulpunkt er ifølge Formel (8) -f- oc ; den tiltager med voksende 



Temperatur stadig og bli- 

 ver = O i Skæringspunktet 

 mellem Aflinitets- og En- 



Ti. 



altid maa 



finde Sled, ses ligeledes af 



ergiændringskurven 

 At Skæring 



dA 



Formel (8), da .r^,, naar 



Temperaturen stiger ube- 

 grænset, konvergerer imod 

 -f- oc. Disse Resultater er 

 tilstrækkelige til at be- 

 stemme Kurvens Hoved- 

 form, som jo iøvrigt slem- 

 mer overens med den be- 

 kendte Kurve: y = x- Ina;. 

 Konstanten A- i Formel (10) 

 faar altsaa ikke nogen lud- 

 llydelse paa Kurvens Ho- 

 vedform. Men da den er 

 bestemmende for Religgen- 

 heden af Skæringspunktet 

 7',, bliver den herigennem 



af stor Vigtighed. 



Ligger 



Fig. 1. 



dette Skæringspunkt over 

 Temperaturaksen, vil nemlig ingen Skæring mellem Afliniletskurven og Temperatur- 

 aksen finde Sted, og der findes i saa Fald ingen Omdannelsestemperatur, S.^ er ved 

 alle Temperaturer mere bestandig end Ni(.-li). Trigger derimod 7', under Temperatur- 

 aksen, vil denne skæres af Aftiniletskurven i 2 Punkter To og 7'„', og vi faar da 

 2 Nulpunkter for Affiniteten, 2 Omdannelsestemperaturer {Ao). Ev Beliggenheden af 

 Energikurven den her antagne, fører altsaa de Ihermodynamisk alledede Ligninger 



