324 28 



Ved Siden af den simple Opløsningsproces, hvorved et krystallinsk Stof gaar 

 over til den opløste Tilstandsform, vil det nu lønne sig at undersøge Reaktioner, ved 

 hvilke et Stof dannes i Opløsning f. Eks. ved Dobbeltdekomposition, idet Begyndelses- 

 systemet bestaar af krystallinske Stoffer. Affiniteten af saadanne Processer vil 

 nemlig ofte være lettere at bestemme end af de egentlige Opløsningsprocesser, og 

 Varmefyldedifferensen vil for samme opløste Stof være tilnærmelsesvis den samme. 



Opløsningsaffiniteten bestemmes i Reglen lettest ved elektromotoriske Maa- 

 linger efter Methoder, som vi senere skulle betragte. Den herved bestemte Affinitet 

 er imidlertid Affiniteten ved „ditferential Opløsning", medens man direkte kun kan 

 bestemme Opløsningsvarmen ved den „integrale" Proces. Da Varmetoning og Affinitet 

 naturligvis maa bestemmes for samme Opløsningsproces, er det nødvendigt først 

 at gøre Rede for Sammenhængen imellem de ved disse to Reaktionsformer op- 

 trædende Energislørrelser. 



I. Differential og integral Opløsning. 



Naar en Opløsning dannes af en endelig Mængde Opløsningsmiddel, har man 

 den integrale Opløsningsproces. Benytter man derimod en uendelig stor Mængde 

 af en Opløsning, vil en endelig Stofmængde opløses heri ved differential Opløsning. 

 De Ændringer i Energi og fri Energi, som ledsager disse Processer, ville være af- 

 hængige af de dannede Opløsningers Koncentration, der defineres som Forholdet 

 imellem det opløste Stofs og Opløsningsmidlets Molekylantal, idet man for begge 

 vælger en bestemt Molekylstørrelse. 



Den integrale Opløsningsvarme ved Koncentrationen y, som vi vil betegne 

 med /;-, betegner saaledes den Varmemængde som udvikles, naar eet Grammolekyle 

 Stof opløses i saa meget Opløsningsmiddel, at Slutningskoncentralionen bliver y. 

 Ved Opløsning af eet Grammolekyle i uendelig meget Opløsningsmiddel af Kon- 

 centrationen ;- vil der udvikles den differentiale Opløsningsvarme'), som vi betegner 

 med Xr- Disse Opløsningsprocesser lader sig opfatte som Specialtilfælde af den 

 almindeligere, hvorved Koncentrationen j-, af en Opløsning ændres lil y.^ ved Op- 

 løsning af et Grammolekyle Stof Sættes yi = O, y<^ = y, har vi den integrale 

 Proces, og for ;-, ^= y„ = y den dilTerentiale. 



Opløses Stofmængden y i eet Grammolekyle Opløsningsmiddel, faas en Op- 

 løsning af Koncentrationen y, og der udvikles Varmemængden y • ly. Opløses end- 

 videre Slofmængden dy i den saaledes dannede Opløsning, faar man Varmeud- 

 viklingen ),Y • dy. Og adskilles endelig Opløsningen, idel der dannes ;- -|- dy Op- 

 løsningsstof og eet Mol. rent Opløsningsmiddel, og hvorved Varmemængden ly + dy 

 {y + dy) absorberes, har vi afsluttet en Kredsproces, ved hvilken Summen af alle 

 udviklede Varmemængder er Nul. Altsaa har man: 



ylr + Åy- dy — {y + dy) l^ + a^ = O, 



') Hoo/.iiUooM beiiyttci' ilc samme Udtryk men betegner hermed Varmetoningerne ved Mætnings- 

 koncentrationen. Disse vil i det følgende blive betegnede Is og Å^. 



