67 



363 



Ved Siden af den almindelige Methode anvendtes tillige et af Alexejev ') 

 og Rothmund ') tidligere benyttet Princip ved Undersøgelser af den gensidige Op- 

 loselighed af Vædsker. En afvejet Mængde Druesukker opløstes i en ligeledes kendt 

 Mængde Isobutylalkohol i Varmen. Dernæst afkøledes, og den Temperatur, ved hvilken 

 Vædsken begyndte at blive uklar — idet der udskiltes amorft Druesukker — noteredes. 

 Ligesaa iagttoges den Temperatur, ved hvilken Uklarheden atter forsvandt ved Op- 

 varmning. Middeltallet af disse to Temperaturallæsninger, som i Reglen ikke 

 ditïererede med mere end '/2°, giver den Temperatur, ved hvilken Opløsningen er 

 mættet med amorft Druesukker. Den Omstændighed, at den flydende Fjases Frem- 



,+ ^, 



-+' 



, '■+' ' 



^'' + 



Fig. 13. 



komst og Forsvinden optræder ved meget nærliggende Temperaturer, viser, al her 



ingen Overmætningsfænomener finder Sted -'), hvad ogsaa Rothmund ') har iagttaget. 



De efter sidstnævnte Methode udførte Restemnielser er i efterfølgende Tabel 



mærkede med en Stjerne. Tallene i Tabellen angiver Stofmængden i 5ccm. Opløsning. 



') I. c. Se fremdeles; Fiichtbaucr, Zeitsclirift für physiUal. Chemie 48, 566 (1904). 



'-) Det samme kunde i Hovedsagen konstateres ved Udfældning af en Del organiske Stoffer af 

 alkoliolisk Oplosning med Vand. De Stoffer, som undersøgtes, var: Betol, Salol, Azobenzol, Azoxybenzol, 

 Diklorbenzol, Benzolhexachlorid, Jodoform, Fenolphtalein, m-Dinitrobenzol, r/-Naft)'lamin, /î-Naftylamin, 

 Difenylamin, Thymol. Tilsættes Vand draabevis fra en Byrctte, ses Bundfaldet sædvanlig fremkomme 

 ved en enkelt Draabe og atter oploses ved Tilsætning af en Draabe Alkohol, naar den samlede Vædske- 

 mængde er ca. 20 cem., men Bestemmelsen var dog ikke altid saa skarp. Var den tilsatte Vandmængde 

 saa stor, at Oplosningen var mættet med det amorfe, udskiltes det tungere opløselige krystallinske efter 

 nogen Tids Henstand. 



47* 



