11 



113 



Er Varmcfylderne ikke bekendt, men derimod Q og ()„, kan c, og c, naturligvis 

 heraf beregnes. Man benytter dog i dette Tilfælde simplere den omskrevne Formel, 

 som indeholder ö og (}„ i Stedet for C2 — c,. Denne Formel kommer til al lyde: 



T 



A = Q, 



C> + (0-Qo) 



T~r, 



•In, 



(12) 



og vil f. Eks. kunne anvendes, naar Varmetoningen Q er bestemt ved Stuetemperatur 

 og Qu ^"'' beregnet af Omdannelsestrykkets Variation med Temperaturen (se S. 30), 

 en Methode til Bestemmelse af Qg , som ifølge Arbejder af William Thomsen, 

 Battelli, de Visser, Tamman o. a. har vist sig at give gode Resultater. 



Dersom man vil udstrække Beregningen af A over saa store Temperatur- 

 intervaller, at c, — Cl ikke længere kan betragtes som konstant, maa man indføre 

 et nyt Korrektionsied i Formel (11). Beregningen heraf sker paa folgende Maade: 



Varmeabsorbtionen Q ved Temperaturen T vil altid kunne udtrykkes ved: 



Q = Q„ + *j(C2-c,)rfr. 



Varierer c.^—Ci proportionalt med Temperaturen, kan man sætte: 



c, —c, = a-f/9(r— To), 



naar « er Varmefyldernes DiiTerens ved Temperaturen Tg, ;9 en anden Konstant. 

 Man faar altsaa: 



Q = Q. + \\oi + ft(T-T,)]dT, 



•iTo 



Indfores denne Værdi for Q i Formel (G) faas: 



dA 

 dT 



Q,+A + a{T--T,)-^!^{T-T,y 



1^ 



hvoraf atter: 



æA 



dT- 



a + ßjT-T,) 

 T 



som ved Integration (jfr. ovenfor) giver: 



^= |^+(«_^ro)in^+/9(r-ro), 



hvoraf alter ved Integralion faas: 



A = Qo^^^4-«(7'in^^-(r-r„))+|(r-rfl- 



-2rr„in^). 



15* 



(13) 



