38 



Sandalgebæltets Overflade bærer talrige Spor af en i dette levende Fauna. 

 Næsten overalt ser man enten smaa, hvide Hobe af løst Sand eller større Partier, 

 som fremtræder med en lysere Farve, og hvis Overflade nærmere beset viser sig 

 pletvis oprodet (Fig. 6). Saavel Hobene som de oprodede Pletter frembringes af et 

 lille Insektsamfund, som, om end det maa siges at have sit Hjem overalt paa 

 sandede Strandbredder, dog synes at naa sin smukkeste Udvikling, hvor Algerne 

 binder Sandet, holder paa Fugtigheden og ved deres Tilstedeværelse betinger en 

 rigere mikroskopisk Flora og Fauna. 



Samfundet bestaar af et Antal tunnelgravende Biller, hørende til Slægterne 

 Bledius, Dyschiriiis og Helerocerus. De er gjorte til Genstand for en systematisk 

 Bearbejdelse af J. C. Schiödte i dennes bekendte Arbejde: ,,De tiinnelgrauende Biller 

 Bledius, Helerocerus, Dyschirius og deres danske Arter" ^), der giver vigtige Bidrag til 

 , disse Insekters Systematik og geografiske Udbredning, men mindre beskæftiger sig med 

 Dyrenes Biologi. Hovedformerne er de til Rovbilleslægten Bledius hørende to Arter: 

 B. bicornis Ahrens og B. arenarius Payk.'^). Førstnævnte, der er den største, synes 

 i alt Fald paa denne Lokalitet nøje knyttet til Sandalgebæltet, B. arenarius findes 

 ogsaa udenfor dette i det fuldkomment løse Sand, dels inde ved Klitfoden, dels 

 længere ud mod Havet. 



Tager man et Spadestik Jord i Sandalgebæltet og brækker det optagne Parti 

 i Stykker, finder man næsten altid et Antal fuldstændig lige og lodrette Gange, 

 ca. 45 Millim. lange og 1 — 2 Millini. brede, alle indbyrdes parallele. Disse Gange, 

 hvis Sider ikke er tapetserede med noget Stof, aabner sig vistnok aldrig direkte 

 paa Overfladen, men bøjer, naar de kommer ind i Sandalgelaget, horisontalt og 

 løber nu i dette parallelt med Overfladen. De horisontale Gange er i alt Fald om 

 Sommeren saa talrige, at man faar Indtryk af et over mange Tusind Kvadratmeter 

 udbredt Net af anastomoserende Gange, fra hvilke de ovennævnte lodrette Gange 

 sænker sig ned ; disse kan paa en Bundflade af ca. 20 □ Centimeter optræde i 

 et Antal af indtil 10 — 15. Det horisontale Gangsystem staar i Forbindelse med 

 Omverdenen ved de talrige Huller, hvorigennem det udgravede Materiale, Sand- 

 hobene, opkastes. 



I det horisontale Gangsystem, der altsaa er gravet i det Jordlag, som yder 

 Samfundet sin Næring, færdes Bledierne og deres Larver, der begge lever dels af 

 det mikroskopiske Dyreliv, særlig Nematoderne, dels af Algetraadene; disse kan 

 findes i Dyrenes Maver. Saavel de udviklede Dyr som de graa, spæde Larver 

 udstyrede med lange Haar er hurtige Dyr. De lodrette Gange er vistnok over- 

 vejende Yngelgange og Retraitegange. I hvert Fald har jeg her kun fundet Æggene, 

 der altid aflægges enkeltvis. I deres Bund findes endvidere de større Larver, der er 

 nær Forpupning, og som nu er ubevægelige og hvide af Farve. Umiddelbart før 

 Forpupningen afgrænses den nederste Gangdel som Puppehule. 



') Naturh. Tidsskr., 3. R., 4. 13d. 1866. p. 141. 

 ') Velvilligst bestemte af Ør. Meinert. 



