134 



32 



6. Amorft Svovl. 



Der foretoges nogle faa Forsøg med amorft, i Svovlkulstof uopløseligt Svovl 

 for muligvis at bringe Klarhed over dettes ejendommelige Forhold. Skønt ubestan- 

 digere end rhombisk Svovl, udmærker denne Modifikation sig dog ved sin tilsyne- 

 ladende langt ringere Opløselighed, hvilket man har søgt at forklare dels ved at 

 antage, at Opløselighedshastigheden, ikke Opløseligheden selv er meget ringe, dels 

 ved Antagelsen af „kemisk Isomeri" mellem de to Modifikationer'). 



Det amorfe Svovl fremstilledes ved Extraktion med Svovlkulstof (i Soxleths 

 Apparat) dels af plastisk Svovl, dels af et Præparat, som erholdtes ved Smeltning 

 ved lav Temperatur og derpaa hurtig Afkøling af rent rhombisk Svovl. Det viste 

 sig, at hver Extraktion medførte et Vægttab, der sluttelig blev konstant. Man maa 

 derfor tilskrive det amorfe Svovl en vis ringe Opløselighed i Svovlkulstof^). For- 

 søgenes Forløb fremgaar af følgende Tabel. 



Md. . . 0,0393 



0,0028 



0,0007 



Hver Extraktion varede en Time. Før Svovlet bragtes i Extraktionsapparatet, 

 var det et Par Timer digereret med den 6-dobbelte Vægt Svovlkulstof. Man ser, 

 at Vægttabene ved II og 111 (af monoklinl Svovl) er proportionale med Stofmængden. 

 I (af plastisk Svovl) kan ikke sammenlignes hermed, da der anvendtes forskellige 

 Extraktionsapparater til store og smaa Stofmængder. Ved alle Forsøg blev Vægttabet 

 tilsidst konstant, af en til det amorfe Svovls Egenopløselighed svarende Størrelse. 



For at afgøre om Opløseligheden tiltager med Tiden, roteredes (i det S. 23 

 beski'evne Apparat) 1 gr. amorft Svovl med 70 ccm. Svovlknlstof i 6 Dage, 5 Timer 



') Se ScHAtiM. Licb. Ann. 308, 18 (1899). 



») KÜ.STK.K. Zcilschrift f. anorgan. Chemie 18, 355 (1898). 



