232 * 28 



hører lil de i del øvremiocæne Glimnierler liyppigsl rorekoniinende Former. Om 

 dette Mergellags Alder kan der derfor ikke herske nogen som helst Tvivl. Lokali- 

 teten er i øvrigt allerede omtalt af Dalgas, der ligeledes beskriver og afbilder det i 

 Nærheden liggende Profil med Brunkul '). 



Endnu længere mod Øsl, nemlig i Nærheden af Skanderborg, har man 

 fundet Resterne af en øvremiocæn Fauna. Morch meddeler følgende herom ^); 



I Cand. Coi.MNs Samlinger findes følgende Arter fra Strandbreden af en Mose 

 ved Skanderborg (Dyrlæge Larsen): Conus Poulsenii, Pleurotoma rotata. Cassis texta. 

 Fusils semiglaber etc. > 



Disse Forsteninger er nu sammen med Collins Samling gaaet over i Zoologisk 

 Museums Eje. Ifølge Etiketterne stammer de fra Strandsandet under .... Mose 

 ved Skanderborg . Nærmere Oplysninger om Findestedet er det ikke lykkedes 

 mig at erholde. Som det frenigaar af medfølgende Faunaliste, er følgende Arter 

 nu bestemte herfra: Natica helicina, Cassis sabiiron, Fiisns semiglaber, Pleurotoma 

 cataphracta, PI. rotata og Conus antedihwianus. Alle disse Arter er almindelige i 

 det øvremiocæne Glimmerler. 



Vi vender os derpaa atter til Vestjylland. Ved Alkærsig Teglværk, c. 3 Km. 

 N. V. for Skjern, findes typisk øvremiocænt Glimmerler, som dog stedvis er tem- 

 melig stærkt glaukonitholdigl. Det dækkes af diluvialt Sand; derimod findes ingen 

 Moræne derover. De første Forsteninger er indsamlede af mag. scient. N. E. K. Hartz; 

 senere har baade cand. mag. Norhkgaaud og jeg hver for sig besøgt Stedet og 

 samlet Forsteninger, som dog er temmelig sjældne her. Hartz har allerede for 

 nogle Aar siden omtalt denne Lokalitet og offentliggjort en lille, af mig sammen- 

 stillet Faunaliste '). Siden den Tid er Materialet vokset noget, saa at der nu kendes 

 13 Arter herfra. Faunaen slutter sig meget nær til Faunaen fra vore andre øvre- 

 miocæne I^okaliteter. 



Længere mod Syd ved P^orsoni Teglværk, c. 4 Km. sydfor Tarm Station, har 

 Mag. Hartz ligeledes fundet øvremiocæne Forsteninger. Baade ("^and. Norregaard 

 og jeg har senere besøgt denne Lokalitet. Den øverste Del af Glimmerlerel syntes 

 under mit Besøg 1902 at være sammenæltel med Moræneler og at danne en Slags 

 Lokalmoræne. Forsteninger synes at være ret sjældne; af Mollusker kendes saa- 

 ledes kun to Arter herfra, nemlig Nuciila Georgiana og Asfarte Reimersi. Da disse 

 to Arter netop er de hyppigste Muslinger i vort Overmiocæn, maa det her omtalte 

 Glimmerler utvivlsomt være øvremiocænt. 



Den sydligste øvremiocæne Lokalitet, man kender fra Nørrejyllands Vestkyst, 

 er Esbjerg. Her anvendtes i el nu nedlagt Teglværk i Byens østlige Udkant det 

 sædvanlige graa Glimmerler. Forsteninger var meget almindelige og er gennem en 

 længere Aarrække indsamlede til Mineralogisk Museum, særlig af Prof. Johnstrui- 

 og forskellige af Museets Assistenter. Jeg besøgte Lergraven i Aarel 1894, men 



') E. Dalgas: Geograpliiske Hilleder fra Heden. 2. Hefte. Kjøbenhavii lSß8. S. 50—51. 



'-) O. Morch: I.e. S. 294. 



■') Se S. H. A. Rambusch: Studier over Hingkjøbing Fjord. Kjobenhavii 1900. S. 40. 



