33 237* 



Fald i petiografisk Henseende afviger meget fra dette, og dette maa vel dog siges 

 at være Tilfældet med Stoi.ley's Septarier. Jeg kan i denne Forbindelse tilføje, at 

 jeg har sendt de i Moleret fundne Mollusker til Geheimrath v. Koenen i Göttingen, 

 som velvilligst har undersøgt dem, og som meddeler mig, at han ikke med Sikkerhed 

 har kunnet identificere dem med hidtil kendte Arter, men dog mener, at Moleret 

 maaske maa paralleliseres med Londonleret, da to af Arterne fra Moleret ligner 

 Former fra Londonleret. Noget fuldt sikkert Resultat giver en Undersøgelse af 

 Molluskerne altsaa ikke. Desuden er det værd at lægge Mærke til, at af Stolley's 

 3 forsteningsførende Blokke indeholder de to Aporrhais Soiverbyi i større Mængde, 

 den tredje den samme Art i enkelte Eksemplarer, medens ethvert Spor af denne 

 Art savnes i Moleret. Jeg kan af disse Grunde ikke anse det for bevist, at 

 Stolley's Septarier er jævnaldrende med Moleret. 



Til Støtte for sin Paastand om Molerets eocæne Alder fremhæver Stollev 

 endvidere Fundet af Cocciilites Kanei i Cementstenen, en Art, der kendes fra Pale- 

 ocænet ved Gelinden i Belgien samt fra Lag i Grønland, som Heer erklærede for 

 miocæne. Ganske vist har forskellige Forskere udtalt sig for, at disse Lag var 

 eocæne, men dette kan vel dog ikke betragtes som sikkert godtgjort. 



Endelig mener Stolley at finde en Støtte for sin Opfattelse i den næsten 

 fuldstændige Overensstemmelse, der skal være mellem Diatomefloraen i London- 

 leret og i Moleret. Ganske vist fremhæver han selv, at det er en betænkelig og 

 usikker Sag at bygge paa Diatomefloraen, naar man vil drage Slutninger angaaende 

 forskellige Lags Alder; dette fremgaar bl. a. ogsaa deraf, at — som Stolley anfører 

 — en Diatomeforsker paa Grundlag af Diatomefloraen har henført Moleret til Siluret, 

 medens en anden har fundet en vidtgaaende Overensstemmelse mellem Molerets 

 og Londonlerets Diatoméer paa den ene Side og de nulevende, arktiske Former 

 ved Franz Josephs Land paa den anden Side og derfor har ment, at Molerets 

 Diatomeflora var opstaaet i en lang Glacialperiode. Den paastaaede identiske Be- 

 varingstilstand af Diatoméerne i Moleret og i Londonleret kan efter min Mening 

 heller ikke benyttes, end ikke som Sandsynlighedsbevis. Heller ikke fra Diato- 

 méerne forekommer det mig derfor muligt at hente noget sikkert Bevis for Molerets 

 eocæne Alder. 



Som det fremgaar af det foregaaende, kan jeg ikke se, at Stolley har leveret 

 noget som helst fuldgyldigt Bevis for, at Moleret er eocænt; de af ham fremdragne 

 Forhold taler ganske vist — i højere eller ringere Grad — til Gunst for hans Op- 

 fattelses Rigtighed. Der er imidlertid ogsaa ikke ganske uvæsentlige Forhold, der 

 taler herimod. 



Som allerede ovenfor omtalt har Ussing paapeget, at Moleret synes at have 

 sin oprindelige Plads over det saakaldte plastiske Ler. Allerede fra ældre Tid ved 

 man, at der baade i Thy og paa Mors ligger graat Ler under Moleret. Dette ses 

 til Dels direkte og kendes ogsaa fra en Boring. Ifølge en af Fabrikant Bo.ie til 

 Mineralogisk Museum indsendt Meddelelse fandt man nemlig 1899 ved en Boring 

 ved Klitgaard (ved Svalklit) følgende Lag: 



1). K I). VidensU SelsU. SUr., 7. Kække, natui-viik-iisk. ,.k inutheni Aid. III. 'J. 32 



