55 259 



16. Leda gracilis Deshayes. 



Tav. I, Fig. 11. 



186(1. Leda gracilis Deshayks, Animaux sans vert I. S. 831 ; Tav. fi4, Fig. 24-2ß. 



1861. — — — : Sempek, Paläont. Unters. S. 147. 



1863. — — — : Sandberger, Mainzer Becken. S. 345; Tav. 28, Fig. .5. 



1868 — — — ; V. Koenen, Mittel-Oligocän. S 94. 



1884. — — — ; Speyer— V. Koenen, Casseler Bivalveu Tav. 17, Fig. 6 — 11, 



En enkelt Skal fra det mørke, glaukonilholdige Ler ved Røkkendal maa sikkert 

 henføres til denne Art. 



Skallen er svagt hvælvet, dobbelt saa lang som høj. Fortil er den jævnt af- 

 rundet, medens den bagtil løber ud i en smal og meget spids Snabel?. Overfladen 

 dækkes af talrige (c. 40), fine, regelmæssige, koncentriske Ribber, som begynder 

 fortil ved den Kant, der begrænser den lancetformede, fordybede Lunula; bagtil 

 bliver Ribberne kraftigere og naar deres største Styrke ved den skarpe Kant, som 

 begrænser den lange, lancetformede, stærkt fordybede Area, og ved hvilken de synes 

 at forsvinde. I Nærheden af Forranden ses en temmelig svag, noget afrundet 

 Radialkøl. — Skallens Inderside er utilgængelig for Undersøgelse. 



Højde 6 mm.; Længde 12,5 mm. 



Den ovenfor beskrevne Skal stemmer godt overens med Beskrivelserne og 

 Afbildningerne af L. gracilis. Hos den nærstaaende L. Westendorpi er bl. a. Ribberne 

 grovere og naar ikke helt hen til den Lunula begrænsende Kant. 



I det glaukonitholdige Ler ved Ulstrup har jeg set flere Eksemplarer af 

 denne Art. 



Forekomst: Røkkendal, 1 Skal. — l'lstrup, flere Eksemplarer. 

 Mellem og Øvre Oligocæn. 



17. Leda Westendorpi Nyst sp. 



Tav. I, Fig. 12. 



1839. Trigonociieliu Westenclorpii Nyst et Wkstendorp, Nouv. reclierclies coq. d'Anvers S. 405; Tav. 2, 



Fig. 17. 

 1843. Nucula — Nyst, Terr. tert. Belgique S. 225; Tav. 15, Fig. 9. 



1861. Uda - — ; Semper, Paläont. Unters. S. 148. 



1868. — — — ; v. Koenen, Mittel-Oligocän. S. 95. 



1900. — — Gottsche; Madsen, Kortbladet Bogense. S. 20. 



En Del Brudstykker samt enkelte hele, men meget unge Eksemplarer al en 

 Leda kan med større eller mindre Sikkerhed henføres til denne Arl. De er alle — 

 paa et Par Undtagelser nær — fundne ved Boringen paa Varde Torv. 



Sikrest synes mig en lille Skal fra Varde (fra Dybden iSll ' — 12') al tilhøre 

 den her omtalte Art. Den er aflang-ægformet, fladt hvælvet. Hvirvlen er lille, 

 spids, næsten midtstillet og kun lidet bøjet. Forranden er afrundet; Bagranden er 

 trukket ud i en spids Snabeb . Overfladen dækkes af forholdsvis grove, ved vide 

 Mellemrum adskilte, koncentriske Ribber, som fortil taber sig, inden de naar den 

 meget smalle og utydelige Lunula, medens de bagtil bliver kraftigere og pludselig 



