272 68 



er lang o^ svagl konkav; den gaar jævnt over i den stærkt bøjede Venlralranct. 

 Skallens bageste Knde er afriuidel og noget al'stunipet; den gaar jævnt over i Ven- 

 Iralranden. Overfladen dækkes af talrige, kraftige, koncentriske Ribber, hvis Bredde 

 er omtrenl saa stor som deres Mellemrums; desuden iagttages under Lupen en 

 meget fin koncentrisk Stribning. I Nærheden af Ventralranden bliver Ribberne 

 svagere. Ved Kanten, som begrænser den bredt lancetformede, stærkt fordybede 

 Lunula, forsvinder Ribberne temmelig pludselig. Paa de ældre Dele af Skallen er 

 dette ogsaa Tilfældet ved den Kant, som begrænser Area; paa de yngre Dele svækkes 

 de derimod betydelig, allerede inden de naar denne Kant. Area er lancetformet, 

 stærkt fordybet; i dens øvre Parti findes en lille, men meget stærk, lancetformet 

 Fordybning, bestemt for Baandet. — Indersiden er kun paa en Højreskal tilgængelig 

 for Undersøgelse. Den viser en stærk, trekantet, riflet forreste Kardinaltand, medens 

 den bageste Kardinaltand er meget svag. Muskelindtrykkene er fordybede; del 

 forreste er ovalt, det bageste mere cirkelformet. Fodmuskelindtrykket er lille, men 

 kraftigt. Skalranden er groft krenulerel eller glat. 



Højde 20 mm.; Længde 22 mm.; Tykkelse (to sammenhørende Skaller) 10 mm 

 Saa vidt mig bekendt, stemmer de her beskrevne Skaller ikke overens med 

 nogen hidtil beskreven \rl. Størst synes mig Ligheden at være med forskellige 

 recente Arter, særlig med A. sulcata da Costa og A. crebricostata Forb. F'ra begge 

 disse adskilles den imidlertid let ved sin mere trekantede Form og sin mindre 

 konkave Forrand; endvidere er dens Skalrand grovere krenulerel. Skulpturen er 

 tillige finere, end den som Regel er hos .4. sulcata »a Costa. 

 Forekomst: (Sild, 3 Skaller, hvoraf to sammenhørende). 



38. Astarte Reiiiiersi Sempeh Ms. 



Tav. Il, Kig. 4 H. 

 1874. Asiarte lieimersi ShMi'Kii; Mohch, Forst, i Tei-tiaerlag. ,S. 292. 



Skallen er tyk, skævt Irekantel og stærkt hvælvet; fortil er den noget for- 

 længet, bagtil afstudset; Hvirvlen er s]>ids og bøjet noget fremefter. Den mellemste 

 Del af Venlralranden er lige eller næsten lige, undertiden endogsaa svagt konkav. 

 Fra Hvirvlen gaar en afrundet, men meget stærkt markeret Kanl ned til Ventral- 

 randens bageste Del ; de Partier af Skallen, som ligger paa de to Sider af Kanten, 

 danner næsten en ret Vinkel med hinanden. Skallens Midtparti er stærkt hvælvet 

 i Retningen fra Hvirvlen og nedad mod Ventralranden, men næslen fladt fra Side 

 til Side; i enkelte Tilfælde ses endog et svagt udhulet Parti foran Kanten. Over- 

 fladen dækkes af talrige, fine, koncentriske Ribber, som paa de ældre Dele af Skallen 

 er temmelig regelmæssige, medens de senere bliver mere uregelmæssige og stribede 

 og forsvinder temmelig pludselig ved Kanten. Lunula er stor, ægformet, dyb og 

 glat, men i Reglen ikke tydelig begrænset. Area er lancetformet og dyb, men lige- 

 ledes uden tydelig P>egrænsning. Skalranden er glat eller — især hos de større 

 Eksemplarer — hyppigst fint krenuleret. Muskelindtrykkene er kraftige, ovale; 

 Indtrykket af Fodmusklen er lille, men særdeles tydeligt. 



