69 273 



VcnsliTskallfiis lo Kardiiialtivnder er iiu'^el kralligi'; del sainmr j^ældcr dcii 

 lorreste Tand i Hojreskallen, hvis l)ageslt' Tand derimod er svag. 



De i Fig. fi afbildede saninienhørende Skaller viser følgende Maal: Højde 

 hSnini.; Liengde 2(1 mm.; Tykkelse 1.'$ mm. 



.4. Reimersi er langt den hyppigste Forstening i det vesljydske, ovreniiocæne 

 (Ihnunerler, hvor den ofte forekommer i meget store Mængder. Forholdet mellem 

 Længde og Højde er ret variabell; de høje Former er ofte forholdsvis stærkt hugede. 

 Størrelsen overgaar ofte betydelig de ovenfor angivne Maal. 



Forekomst; Skjærum Mølle, c. 2000 Skaller. — Alkærsig Teglværk, mange 

 Sk. — Forsom Teglværk, 1 Sk. — Sandfeldgaarde, 3 Sk. — Esbjerg, liere Hun- 

 drede Sk. — Gjørding, 4 Sk. (tilhører Danmarks geol. Undersøg.»). — (Ravning, 

 (i Sk. — Gram og Spandet, talrige Sk. - Sild, mange Sk.). 

 v r e M i o e æ n . 



31). Isocardia cjprinoides A. Bkaun. 



IXH:!. Isticnrdia ciipriiwides A. Braun; .Sandbkhgkh. Mainzer Becken. S. 315; Tav. 2.î, Fig. 2. 



Fra Albækhoved er Mineralogisk Museum i Besiddelse af el Par ufuldstændig 

 bevarede Højreskaller af en Isocardia. Ved deres halvkuglerunde Form og ved 

 deres smaa, kun lidet fremstaaende og svagt snoede Hvirvler synes de at slutte sig 

 nær til /. cyprinoides A. Bkaun, men Lunula har i hvert Fald ikke været synderlig 

 fordybet, og Kølene er heller ikke videre fremtrædende. Hængslet er kun til Dels 

 bevaret. Den forreste Kardinaltand er kort, plump og lyk, og den har en Fure 

 fortil paa Undersiden; ved en stor Fordybning adskilles den fra den tykke, lamel- 

 formede bageste Kardinaltand. 



Den bedst bevarede Skal har va>ret c. 43 mm. liøj , c. 42 mm. lang og c. 

 20 mm. lyk. 



Materialets Beskalfenhed tillader ikke nogen ganske sikker Bestemmelse, men 

 Ligheden med den øvreoligocæne /. cijprinoides er umiskendelig. 



I Konkretioner fra GHmmerleret ved Skyum er fundet en Del /soton//«-Skaller, 

 der synes at tilhøre samme Art som de ovenfor omtalte. Heller ikke her Kndes 

 der nogen tydelig afgrænset Lunula; derimod er de to svage Køle i Nærheden af 

 Skallens Bagrand tydelige. Hængslet er ikke synligt hos noget af disse Eksemplarer. 



Forekomst: Albækhoved, 2 Skaller. 



Skyum. Hl Sk. 



\' r e O li g o c a- n . 



40. Isocardia FinThhainmeri Beck. 



Tav. II, Kis- ■'• 

 I(i74 (16t)()). Ilucaidia; üi.eakiis. Gottorfische Kunstkammer. 8.34; Tav. 2"i. Kig..'!. 

 18Ô7. Isucardia Forcbhammeri Beck; Kak.stion. Nachrichten üb. physikal. Inst, und mineral, .\lnseum 



Kiel. S. 12. 

 18H1. — Olearii Semi'ER, Paläont. Unters. S. 69. 



1874. -- Forchhammeri Beck; Moiich, Forst, i Tertiærlag. S. 293. 



