276 72 



44. Liicina borealis Linné sp. 



1767. Venus horealis Linniî, Sysl. Nat. (edit. XII). II, 1. S. 1134. 



1839. Liicintt flandrica Nyst et Wkstknooki', Nouv. recherch. Auvers. S. 400; Tav. 2, Fig. 7. 



1843. - - __ . : Nyst, Terr. tert. Belgique. S. 127 ; Tav. li. Fig. 0. 



— antiquata Sow.; Nv.st, ibid. .S. 128; Tav. 3, Fig. 7. 

 1851 (il. - borealis I,.; S. Wood. Crag Mollusca. II. S. 139; Tav. 12, Fig. 1. 

 1870. — - -; HoF.RNKS, Wiener Becken. II. .S. 229; Tav. 33. Fig. 4. 



Nogle temmelig daarlig bevarede Skaller Ira Konkretionerne i Glinimerlerel 

 ved Skyum maa sikkert henføres til denne Art. 



Skallen er omtrent kredsriind, temmelig stærkt hvælvet. Hvirvlen er lille, 

 spids og t'remadbøjet, men kun ganske lidt fremragende. Den forreste Ha-ngselrand 

 er noget konkav, den bageste noget konveks. Overfladen dækkes af temmelig 

 regelmæssige og fine, smalle, koncentriske Ribber, som adskilles af langt bredere 

 Mellemrum. Foran Hvirvlen tindes en lille, fordybet, oval Lunula. Indersiden er 

 ikke tilgængelig for Undersøgelse; kun saa meget kan iagttages, at de indre Skallag 

 viser en tydelig Radialstribning, og at del forreste Muskelindtryk er meget lang- 

 strakt, skraat stillet og næsten lige, medens det bageste er ovalt og ligger paa et 

 noget fremstaaende Parti af Skallen, hvilket afgrænses fra den øvrige Del ved en 

 fra Hvil velpartiet iidgaaende Kant. 



Højde c. 2ßmin.: den tilsvarende Længde c. 28 mm. 



Forekomst: Skyum, 6 Skaller. 



Mellem og Øvre Miocæn. — Pliocæn. — K var lær. 



45. Cardium comatulnm Bronn. 



Tav. I. Flg, 25. 



1837. Cardium lurgiduiu Bhanu.: Goi.DFiiss, Petref. Germ. II. .S. 222; Tav. 145, Fig. 3. 



18ß3. - comatuUim Bronn; Sandbergkr, Mainzer Becken. S. 320; Tav. 27, Fig. 8. 



1867. — ^- _ ; v. KOENI-.N, Mittel-OIigocän. S. 98; Tav. 0, Fig. 1 -2. 



1884. — — — ; Spkver v. Koenen, Casseler Bivalven Tav. 8, Fig. 10- 11. 



Skallerne er lynde, hjerteformede, i Omrids næsten cirkelrunde, temmelig 

 lladt hvælvede. Hvirvlen er lille og spids og ligger omtrent over Skallens Midte. 

 Den uforvitrede Overflade er glinsende glat: under Lupen ses dog c. 100 tine, flade 

 Radialribber, som adskilles af meget fine og smalle Furer; denne Skulptur er mest 

 fremtrædende i Sidepartierne. Desuden iagttages under Lupen særdeles fine, kon- 

 centriske Tilvækststriber og hist og her en grovere saadan. Er Overfladen for- 

 vitret, træder Radialskulpturen meget lydeligere frem. Det Indre af Skallerne er 

 desværre ikke hos noget af de foreliggende Eksemplarer tilgængeligt for Under- 

 søgelse. 



Højde og Længde 10 mm.; Tykkelse <•. ."i min. 



Forekomst: Albækhoved, 4 Skaller. 



Skyum, mange Sk. 



Mellem og Øvre Oligocæn. Mellem Miocæn. 



