3(58 164 



slries spirales seinblahlcs; lu losk' de la siii l'ace lisse el leliiisaiil, à slries d'ac- 

 croissement exlrêmement lines. — Ouverlurc 1res haute, arrondie en haut et en 

 bas, un peu élargie en avanl. Columelle courbée et tordue. F"entc ombilicale 

 petite, mais distincte. 



Hauteur, 1 mm.8; épaisseur, 1 mm. 3. 



Sammen med foregaaende Art er der fundet el vel bevaret saml el mindre 

 fuldstændigt Eksemplar af en anden Art, som jeg ikke har fundet beskrevet 

 nogensteds. 



Skallen er meget lille, næsten kuglerund med skjult Spir; Spidsen har en 

 lille, tragtformet F'ordybning. Paa Overfladen ses foroven 2 meget line, men skarpt 

 indridsede Spiralfurer, hvis indbyrdes Afstand er forholdsvis stor; forneden ses 2 

 lignende Spiralfurer; i øvrigt er Skallen glinsende og glat med yderst fine Tilvækst- 

 striber. — Mundingen er meget høj, afrundet foroven og forneden; den tiltager 

 noget, men dog forholdsvis lidt i Bredde nedadtil. Columella er bøjet og vreden. 

 En tydelig Navlespalte fmdes. 



Længde 1,8 mm.; Tykkelse 1,3 mm. 



Forekomst: Varde: 450', 1 Skal(7); 311—12', 1 Sk. 



191. Scaphander ligiiarius Linnk sp. 

 var. Grateloiipi Michelotti. 



1767. Bulla lignaria Linné, Syst. nat. (edit. XII). II, 1. S. 1184. 



1847. — Gralelotipi Michelotti, Terr, niiocénes. S. 150. 



1848. - fig/iaria L.; S. 'Wood, Crag Mollusca. I. S. 173; Tav. 21, Fig. 8. 

 1856. — - - ; HORNES, Wiener Becken. I. S. 616; Tav. 50, Kig. 1. 

 1883. — — - , var. Grateloupi Mich.; v. Koenen, Miocän. II. .S. 347. 



Skallen er ægformet, jævnt afsmalnende opefter. Vindingerne er løst vundne. 

 Spiret nedsænket og skjult. Overfladen er dækket af meget talrige, oftest regel- 

 mæssig afvekslende finere og grovere, punkterede Spiralfurer, som krydses af 

 temmelig grove Tilvækstlinjer. — Mundingen udvider sig meget stærkt og afrunder 

 sig nedadtil. Den indre Mundrand er fortykket, i hvert Fald nedadtil. 



Del afhildede Eksemplar er 12,5 mm. langt og kun 6,5 mm. tykt, altsaa temmelig 

 slankt. Andre, mindre fuldstændige Skaller sjmes at have værel større og for- 

 holdsvis tykkeie. 



Forekomst: Viborg: 240'— 42', 5 Skaller. 



Mellem og Øvre Miocæn. — Pliocæn. ~ Kvartær. 



192. Valvatiua raphistoma Stülley. 



1874. Planurbis sen Vali'atina, Morch, Forst, i Teitiærlag. S. 279. 



1899. Valualina raphistoma Stollkv, Diluvialgeschiebe des Londonthons. S. 115; Fig. 1 — 2. 



Her skal kun meddeles følgende Uddrag af Stolley's Beskrivelse. 



Skallen er lille, 1,25 — 2 mm. i Gennemsnit, snoet til venstre; den bestaar af 

 3'/3 Vindinger, der omtrent ligger i et Plan som hos Planorbis. Selve Skallen er 

 tynd og glinsende som Glas; paa Overfladen ses fuie Tilvækstlinjer, der danner et 



