47 251 



3. Pecten perniistus Beyhich, 



1S4S. Pecten pennistiis Ukyuich, Tert. Boden UraiuleiibuijJ. S. (Wt 



lS(i8. — — : V. KoiCNi-.N, Mittc'l-Oligociin. S. S5: lav . 'i. l-'if}. 2(1; Tav.;), Kig.!». 



I Glimmerleret ved Odder er fundet nogle Aftryk af en Pecten, der efter al 

 Sandsynlighed er P. permistus Beyr.; de stemmer nemlig godt overens med v. Koknen's 

 Beskrivelse og Afbildninger af denne Art. 



Skallen har været ilad; Vinklen ved Hvirvlen er c. 110". Overfladen har 

 været dækket af meget talrige findtil (Hl — 70) smalle, skarpe Radialrihher, paa hvis 

 Ryg fandtes skælformede Torne. Rib))ernes Mellemrum og deres Styrke ei- uregel- 

 mæssig vekslende. 



Forekomst: Odder, 7 Skaller (heraf 2 Par sammenhørende). 

 Mellem Oligocæn. 



4. Pecten hieidns Goldfuss. 



1831). Pecten liicidus Goldfiss, Petrcfacta Germaniae. 11. S. 69; Tav 97, Fig. 11. 



18S4. — ; Speyer- V. Koenen, Casseler Bivalven. Tav. 30, Kig. 1 5 og 7. 



Et Par ufuldstændige Eksemplarer af en Pecten henfører jeg hertil, da deres 

 Skulptur synes at stemme bedre med denne end med nogen anden mig bekendt Art. 



Begge Skaller er fladt hvælvede. Højreskallen dækkes af talrige brede Ribber, 

 hvis Ryg er lladt hvælvet; de mellemliggende Furer er temmelig dybe, udhulede 

 og smallere end Ribberne. Disses Bredde lillager stadig nedad mod Ventrnlranden; 

 nogen Kløvning af de gamle Ribber eller Indskydning af ny ses ikke paa noget af 

 de to foreliggende Eksemplarer, l'nder Lupen iagttages en meget fin, koncentrisk 

 Stribning, løvrigt findes der Antydninger af en uregelmæssig skiftende, mørkere 

 og lysere, koncentrisk Farvetegning. Hos det ene Eksemplar er ogsaa største Delen 

 af Venstreskallen i Behold. Dens Ribber har en lignende Form som Højreskallens, 

 men de er betydelig smallere. Desuden indskydes oftest mellem de primære Ribber 

 ny Ribber, som nedad mod Ventralraiideu bliver omtrent lige saa kraftige som 

 Primærribberne. Forøvi'igl er Overfladen som Højreskallens. 



Forekomst: Cilleborg, 8 Skaller, hvoraf et Par sammenhørende. 

 Øvre Oligocæn. 



5. Pecten cfr. Soelliiii;ensis v. Koenen. 



Tav. I, Kig. 1. 

 (I8(>H. Pecten Soellingensis, v. Koenen, Mittel-Üligocän. S. 82 ; Tav. 3, Kig. 7 -8). 



1 det sorte, glaukonitiske Ler ved Cilleborg er der fundet nogle ufuldst;rndige 

 Eksemplarer af en Pecten, som staar P. Soellingensis nær. 



Det bedst bevarede Eksemplar mangler hele Hængselpartiet med Ørerne, og 

 næslen hele Højreskallen er ligeledes borte paa del inderste Skallag nær. Højden 

 og Længden er c. .SH mm. Venslreskallen er temmelig svagt hvælvet: den bærer i 

 Nærheden af Hvirvlen c. Hi høje, rundryggede Radialribber, mellem hvilke der i 



