49 253 



baarel cnkellc Kadialrihhc r, som krydses al mer eller mindre stærke Tilvækstliiijer. 

 — Højreskalleii er stærkt huf{et; den har tt brede og stærke Hadiallolder, hvoraf 

 de mellemste er de stærkeste og undertiden viser en begyndende Spaltning nedad 

 mod Kanden: i øvrigt ligner Skulpturen \'enstreskallens: d(;t bageste Øre er ret- 

 vinklet som Venstreskallens: det Ibrreste er udarltil alrundel og har en dyb Hyssus- 

 udskæring; Ørenes Skulptur er som hos Venstreskallen. 



F)en afbildede Fføjreskal er 28/. mm. bøj og 27 mm. lang: dens Tykkelse 

 er 7 mm. 



I)enn(; Art har hidtil henligget i Mineralogisk Museums Samlinger under Be- 

 tegnelsen P. pes litlrae L. (^= P. septemradinlus MCi.i.. og P. danicns Chrmn.j; Wooo 

 og HÖHNKS f. Kks. opfører ogsaa den af Poi.r beskrevne Art som synonym hermed. 

 Ved at sammenligne Museets Kksemplarer med recente Kksemplarer af P. pes lulrae L. 

 fremgik det imidlertid, al riet var to heil forskellige Arter; særlig viser PVirskeJleii 

 sig i Skallernes Ffva-lving og i Foldernes Form. .Vlalakologen An. Jknsk.n gjorde 

 mig derimod (jpma-rksom paa Overensstemmelsen med den af Po;.r beskrevne Art, 

 der i Nutiden gaar fra Middelhavet til Shetlandsøerne. 



Forekomst: Skjærum Mølle, c. 11 Skaller. — Aikærsig, 2 Sk. — Ksbjerg, 

 1 Sk. — (ijørding, 1 Sk. — (Gram, 1 Sk. Spandet, 1 Sk.'.';. 

 Øvre .Miocæn. - F^lificæn. — Kvarta-r. 



I det mørke, glaukonitholdige Ler ved Ulstruj) er fundet et lille Brudstykke 

 af en Pecten. Skallen bærer stærke Hadiallolder, som hver bærer flere tæt liggende 

 Hibber: i Furerne mellem Folderne ses ligeledes ska-llede eller tornede fiibber. — 

 Ved Cilleborg er fier i samme Slags Ler fundet en Skal (Højreskal, af en anden 

 Art; den har haft flade, brede PVjIder, der ligesom deres Mellemrum er fint stri- 

 bede paa langs. 



V^ed Boringen paa Varde Torv er i en Dybde af .ill- 12' fremkommen et 

 Brudstykke af en lille flad, ikke nærmere bestemmelig Pecten. Overfladen bærer 

 fine Radialribber, i hvis Mellemrum ses endnu linere Sekundærribber; disse Ribber 

 krydses af ganske fine, temmelig regelmæssige, ophøjede, koncentriske Linjer, saa 

 at Skallen unfler Lu|>en faar et gitret Udseende. 



Brudstykker af glatte Pec/en-Former er fundne ved Høkkendal, Bjørnsknude 

 og Albækhoved, men intet af disse Stykker lader sig bestemme til Art. Stykket fra 

 den først nævnte Lokalitet er det fuldstændigste og har tilhørt en lang Form. hvis 

 Længde har været 21 mm., medens Højden kun er 18 mm. 



Ogsaa fra Sild foreligger et enkelt ubestemmeligt Brudstykke af en glat 

 Pecten-Ska\. 



8. Anomia GoIflfuHsi Df.shayks. 



Tav. I, Fig. 3. 



1833. Anomia lenx La.mk.; Goldk.s.s, Petr. Oei-maniae. II. S. 40: Tav. 8X. Kig. H. 

 1864. - (joldfuiiii Dkshayks, Animaux sans vert. II. S. 131. 



1>. K I). Viilcn«k Vl»k Skr . 7. K;tkkr. ri.iliir\iili-ri-k. >.fi niiithcm AM. III 2. 34 



