155 359 



ses en Del fine Spiraler; i øvrigt er Skallen glal og glinsende. Tilvæksllinjerne er 

 meget line; de danner en ikke ret dyb lUigl i X'indingernes Depression og er under 

 denne rettede stærkt fremefter. — Mundingen er oval med en kort, vid, bojet Kanal. 

 Inderlæben har — hos det ene Eksemplar — foroven et meget stærkt opsvulmet 

 Parti. 



Skallens Længde er lU mm., dens Tykkelse godt 3 mm.; Mundingens Højde 

 (Kanalen medregnet) er 4 mm. 



Forekomst: Cilleborg, 2 Skaller. 

 vr e Oligocæn. 



171. Maii^ilia Luisae Semper sp. 



lcS7'J. Difiancia Luisae Skmp. ; v. Koi;nen. Miocaii. I. S. 108; Tav. 3, Fig. 2 — 3. 

 1874. - - ; MoiiCH. Forst, i Tertiærlag. S. 290. 



Smaa, temmelig slanke, tenformede Skaller med spids Enibryonalende, stærkt 

 hvælvede Vindinger og en kort, bøjet Kanal. — Fra Gram foreligger et særdeles 

 vel bevaret Eksemplar. Dets Spids bestaar af 5' -• glatte Vindinger, hos hvilke der 

 efterhaanden omtrent paa Midten fremkommer en Køl, som til sidst bliver ret skarp. 

 Paa de derefter følgende 4 stærkt hvælvede Vindinger findes stærke Tværribber 

 (paa næstsidste Vinding 10 i Tallet); ovenover Kølen findes 4 fine Spiraler, hvis 

 Antal senere øges; paa Vindingernes nederste Del er der til en Begyndelse 2 for- 

 holdsvis stærke Spiraler; afvekslende med dem optræder senere 3 Bispiraler. Den 

 nederste Del af Slutningsvindingen er dækket af forholdsvis grove Spiraler. 



Længde 10 mm.; Tykkelse 4 mm.; Mundingens Højde 5 mm. 



Forekomst: Varde: 468'-69', 1 Skal; 311'— 12', 1 Sk. 



(Gram, 3 Sk. — Spandet, 4 Sk.). 



Mellem og Øvre Miocæn. — Pliocæn. 



172. Mangilia obtnsangula Brocchi sp. 



1843(1814). .1/iirex o6/iisa/i9(i?us Brocchi, Conchiol. subapp. II. S. 214; Tav. 8, Fig. 19. 



1848. Pleurotoma obtiisangiila Biioc. ; Bei.lardi, Moiiogr, d. Pleurotome foss. S. 593 ; Tav. 3, Fig. 2. 



1856. - — — ; HÖRNK.S, Wiener Becken, i. S. 365; Tav. 40. Fig. 7-8. 



1872. — — — ; V. Koenen, Miocän. I. S. 112. 



1874. — — — ; MORCH, Forst, i Tertiærlag. S. 290. 



Smaa, tenformede, mer eller mindre slanke Skaller med hva'lvede Vindinger 

 og en kort, bøjet Kanal. — Hos et særdeles vel bevaret Eksemplar fra Spandet 

 bestaar Embryonalenden af c. 3 glatte Vindinger, hvorefter følger c. 1' -■ Vinding 

 med fine Tværribber, der stadig bliver grovere og grovere; derpaa ojjtræder (5 fine 

 Spiraler samt el smalt Baand langs Suturen; snart derefter fremkommer der en Køl 

 omtrent midt paa Vindingen. Partiet over Kølen er svagt udhulet; i denne De- 

 pression danner Tilvækstlinjerne en svag Sinus. Tværribberne, hvis Antal paa 

 næstsidste Vinding er 12, er forneden retlede svagt fremefter. Paa næstsidste Vin- 

 ding er de 3 Spiraler over Kølen meget fine, medens de 3 under Kølen er betydelig 



47« 



