346 142 



154. Pleurotoiiia refïularis di; Ko.mnck. 



Tav. VII, Fig. 11. 



1837. Pleurotoma regiilaris dk Koninc.k, Coq. foss. de Basele etc. S. 23; Tav. 3, Fig. 7--8. 



1844. — fce/gica MÜ. ; GoLi)i-uss, Petref. Germ. III. S. 20; Tav. 171, Fig. 2. 



1863. — — GOLDF.; Sandberger, Mainzer Becken. S. 233; Tav. 15, Fig. 10. 



1867. — regalaris dk Kon.; v. Koenen, Mittel-Oligocän. S. 39. 



— — - — : Speyer, Casse). S. 194; Tav. 17, Fig. 1-14. 

 1874. — - — ; MoRCH, Forst, i Tertiærlag. S. 296. 



— — belgica Mû.; Mørch, ibid. S. 297. 



1886. — regulaiis de Kon. ; v. Koenen, Mittel-Oligocän von Aarhus. S. 889. 



1889. — {Surcitla) regiilaris de Kon.; Haas, Itzehoe. S. 29; Tav. 3, Fig. 20— 24; Tav. 4, Fig. I. 



1896. Surcula regiilaris de Kon. sp.; Reinhard, Itzehoe. S. 48. 



Af denne Art er Mineralogisk Museum i Besiddelse af el større Antal Eksem- 

 plarer fra det jydske Tertiær. Desværre er de alle mer eller mindre defekte, idel 

 i Reglen baade den yderste Del af Spiret samt en Del af Kanalen mangler. Kun 

 hos et — næsten fuldstændig glal — Eksemplar fra Aarhus er Embryonalenden 

 nogenlunde bevaret. Den har beslaael af c. S'/a glatte, hvælvede Vindinger; paa 

 den følgende Del af Skallen (c. ■' i Vinding) findes (5 Hade Spiraler, der tilsidsl 

 krydses af svage Tværlinjer; derpaa fremkommer pludselig en stærk Depression 

 under Sømmen saml den for Mellemvindingerne sædvanlige Skulptur. 



Den hyppigste Form er slank tenformet; Vindingerne er temmelig svagt hvæl- 

 vede, og Kanalen er lang og lige eller svagt bøjet. Inderlæben er bredt udslagen. 

 Paa Mellemvindingerne ses under Sømmen et svagt konvekst Parti eller Baand, 

 som nedadtil begrænses af en smal Depression; den øvrige Del af Vindingen er 

 konveks; her findes en Række skraa Tværribber, som laber sig noget nedad mod 

 den nedre Søm; paa de yngre Vindinger gaar de efterhaanden over til mere uregel- 

 mæssige Tilvækstfolder. Hele Skallen er dækkel af talrige, line, rundryggede Spi- 

 raler, alle af omtrent samme Styrke; lydeligst er de paa Vindingernes øverste Parti, 

 medens de under Depressionen undertiden kan være særdeles ulydelige, hvilkel 

 dog til Dels kan skyldes Bevaringstilstanden. Del afbildede Eksemplar har været 

 c. 85 mm. langt og er 25 mm. tykt; Mundingens Højde (Kanalen medregnet) er 

 c. 44 mm. Skaller fra Branden har været ikke saa lidt slørre. 



Til denne Form hører en stor Del af Eksemplarerne fra Aarhus og Cilleborg 

 saml alle de hidtil fundne Eksemplarer fra Branden. Ved Siden heraf forekommer 

 fra de lo først nævnte Lokaliteter Eksemplarer af et noget afvigende Udseende, idel 

 hos disse Tværribberne inegel hurtig forsvinder, og da Spiralerne tillige er svage, 

 bliver Skallen næslen fuldstændig glal, idel de for øvrigt ret kraftige Tilvækstlinjer 

 saa omtrent bliver den eneste Skulptur. Et Eksemplar af denne Form har været 

 c. 74 mm. langt og er 20 mm. tykt; Mundingens Højde (Kanalen iberegnet) har 

 været c. 37 mm. 



Som allerede af v. Koenen bemærket findes fra Aarhus endvidere en yderst 

 kort Form, som dog ved Overgange er forbunden med den først omtalte Form. 

 Vindingerne kan blive fuldstændig flade og næslen ganske glatte. Lignende Skaller 



