132. Fusils riifçgaardi linviucu. 



ïav. VI, l'ig. (5. 



1856. Fnstis Piigijaaidi liKYRrcH, Coiicliylicii. S 270; Tav. 21, Kig. 2— 3. 

 1872. - - — ; V. KoKNKN, Miocän. 1. S. 40. 



1874. — — — ; MoncH, Forst, i Ttrtiærlag. S. 287. 



Skallen er lenlormet med en af en glat Vinding l)estaaende, stump Embroynal- 

 ende. Første Mellemvinding har ganske fine, tæt stillede Tværlinjer saml først 2 

 og snarl derefler .3 ophøjede Spiraler; de senere Mellemvindinger har hver c. 12 

 temmelig skarpryggede Tværribber samt 4 — 6 Spiraler; Mellemrummene mellem 

 disse sidste er i Reglen lint spiralstrihel og oftest størst paa Vindingernes nedre 

 Del; paa Slutningsvindingen indskydes undertiden enkelte ny Spiraler; hyppigst er 

 Spiralerne smallere end deres Mellemrum. De ældre Mellemvindinger er noget hvæl- 

 vede, de yngre næsten fuldstændig flade. Paa udvoksne Eksemplarers Slutnings- 

 vinding forsvinder Ribberne fuldstændig, og da Spiralerne ogsaa bliver meget svagere 

 her, er denne Vinding na*sten ganske glat. — Mundingen er oval; tilsammen med 

 Kanalen er den paa det nærmeste halv saa lang som hele Skallen; Kanalen er 

 noget tilbagebøjet. 



Et fuldstændigt, men ikke ganske udvokset Eksemplar fra Esbjerg er Ki mm. 

 langt og (5 mm. tykt; sidste Vindings Højde er 10,5 mm. En anden Skal, ligeledes 

 fra Esbjerg, er 22 mm. lang og 7 mm. tyk; sidste Vinding er her 14 mm. høj. Som 

 del vil ses af disse Maal, er Formen noget variabel. 



Til Sammenligning har jeg haft et Eksemplar fra Langenfelde; Spiralskulp- 

 turen er her meget afvigende fra den overfor beskrevne, idet Spiralerne er meget 

 bredere, og deres Antal meget større. Desværre er Skulpturen paa Bevrich's 

 Originaleksemplar fra Sild meget daarlig bevaret, men den synes dog at stemme 

 med den ovenfor beskrevne. 



Forekomst: Esbjerg, mange Skaller. — (Sild, li Sk.). 

 Øvre Miocæn. 



133. Fusiis Steenstnipi n. sp. 



Tav. VI, Fig. 1 1 . 



Co(|uille fusiforme, à nucleus obtus, constitué par un tour lisse. Le premier 

 des tours suivants présente d'abord 2, plus loin 3, stries spirales fines remplacées 

 ensuite par des raies transverses extrêmement fines; vers le commencement du 

 troisième tour des côtes transverses succèdent aux raies. Tours moyens médiocre- 

 ment convexes; côtes Iransverses relativement bien marquées et plus ou moins 

 obliques (8 — 12 sur chaque tour); stries spirales ordinairement plus larges que leurs 

 intervalles (10—13 sur l'avant-dernier tour). Les côtes transverses du dernier tour 

 salfaiblissent à mesure qu'elles se rapprochent du canal; elles sont indistinctes 

 dans le voisinage de l'ouverture. — Ouverture ovale, passant presque insensiblement 

 au canal relativement court, recourbé. La hauteur de l'ouverture (y compris le 

 canal) est la moitié de celle de la coquille. 



Hauteur, 17inm.ô; épaisseur, 6 mm.'>. 



