127 331 



Skallen er teiiforniet med en stump Embryonalende, beslaaende af en glat 

 Vinding. Paa lorste Mellemvinding Iremkoinmer forst 2 (og senere endnu en tredje) 

 line Spiraler og derpaa yderst fine Tværlinjer, som omtrent med Begyndelsen af 

 tredje Vinding afløses af Tværribber. Mellemvindingerne er temmelig svagt hvæl- 

 vede; Tværribberne, hvoraf der findes 8—12 paa hver Vinding, er forholdsvis stærke 

 og mer eller mindre skraat stillede; Spiralerne er i Reglen bredere end deres Mel- 

 lemrum; deres Antal er paa næstsidste Vinding 10—13. Slutningsvindingens Tvær- 

 ribber laber sig hurtig nedad mod Kanalen; hos større Eksemplarer bliver de tillige 

 utydelige henad mod Mundingen. Denne er oval og gaar temmelig jævnt over i 

 den forholdsvis korte, bøjede Kanal. Munding og Kanal tilsammen er halv saa 

 høj som hele Skallen. 



Et saa godt som fuldstændigt Eksemplar er 17,ô mm. langt og 6,'j mm. tykt; 

 Slutningsvindingens Højde er 12 mm. 



Den her beskrevne Art minder meget om F. Puggaardi, men er kortere af 

 Form og har mere hvælvede Mellemvindinger og et større Antal Spiraler samt en 

 mere bøjet og kortere Kanal. 



De første Eksemplarer af denne Art blev i Aaret 1873 samlede ved Nordentoft 

 af Dr. K. J. V. Steenstrup, efter hvem jeg derfor har givet Arten Navn. Senere er 

 en Del Eksemplarer indsendte fra Cilleborg. 



Forekomst: Cilleborg, mange Skaller. — Nordentoft, 4 Sk. 



134. Fusus sexcostatus Beyrich. 



1856. Fusus sexcostatus Beybich, Conchylien. S. 287; Tav. 24, Fig. 2. 

 1872. — - - ; V. Koenen, Miocän. 1. S. 40. 



Hovedkendemærkerne for denne Art er efter Beyrich følgende: 



Embryonalenden er stor og kegleformet. De 3 første Vindinger er glatte, 

 medens der paa de 2 følgende findes haarfine Spiraler og Tværlinjer. Paa de 

 yngre Vindinger findes 6—7 stærke Tværribber, adskilte ved brede, flade Mellem- 

 rum; paa de yngste Vindinger staar Ribberne ofte lige over hverandre i Tvær- 

 rækker. Spiralerne er smalle og skarpe. Tilvækstlinjerne er lige. — Mundingen 

 (Kanalen medregnet) er hos ældre Eksem|)larer betydelig kortete end den øvrige 

 Del af Skallen. Omtrent paa Grænsen mellem den egentlige Munding og Kanalen 

 findes i Reglen en svag Fold og under den undertiden en lille Tand; en saadan 

 kan ogsaa forekomme foroven paa Columella. 



Til denne Art henføres her 4 meget defekte Skaller fra Glimmerleret ved 

 Skyum. De synes at stemme vel overens med Beyrich's Beskrivelse samt med 

 Eksemplarer fra Edeghem. Ribbernes Antal synes altid al være 7, i hvert Fald paa 

 de nederste Vindinger. Et af Eksemplarerne viser en tydelig Fold paa Columella. 



Ogsaa nogle ganske smaa Eksemplarer fra Boringen paa Varde Torv maa vel 

 henføres hertil. Deres meget korte Embryonalende bestaar af 2' -• glatte, hvælvede 

 Vindinger; derefter følger 2 Vindinger med en fint gitret Overflade; desuden findes 

 en Del af den næste Mellemvinding. Kanalen synes at være forholdsvis kort og 



