:m 130 



18()7. y-'ii.siis intillisiilcatiis N\>iT; v. Koknkn, Mittel-Oligocan. S. 29. 



1874. — — — ; Mørch, Forst, i Teitiæilag. .S. 296. 



1886. - — ; V, KOENKN, Mittel-Oligocän von Aarlius. S. 886. 



Skallen er tenfoiniel med 7 — 8 mer eller mindre hvælvede Vindinger. Spirets 

 Spids dannes af 2 glatte Embryonalvindinger. Derefter begynder Skulpturen med 

 ophøjede Spiraler, der i Reglen senere bliver brede og baandformede og da skilles 

 Ira hverandre ved ganske fine Spiralfurer; paa Vindingernes øverste Del er Spi- 

 ralerne hyppig ret utydelige. — Mundingen, som er oval, fortsætter sig i en Kanal 

 af omtrent samme Længde som Mundingens største Gennemsnit. Mundingen og 

 Kanalen tilsammen er betydelig længere end den øvrige Del af Skallen. 



Denne Art anføres allerede af Morch og v. Koenen fra Glimmerleret ved Aarhus. 

 Som V. Koenen gør opmærksom paa, varierer de foreliggende Skaller en Del, idet 

 de fleste af dem er temmelig lave, medens 4 andre Skaller er slankere; Skulpturens 

 Tydelighed er ligeledes noget vekslende. Alle Eksemplarerne er mer eller mindre 

 defekte; det fuldstændigste er 18 mm. højt og 8 mm. tykt, dets Munding (Kanalen 

 medregnet) er 12 mm. høj. Den største Skal har været omtrent 40 mm. høj og 

 16 mm. tyk. 



Som af V. Koenen bemærket havde Mørch med Urette henført nogle slanke 

 Eksemplarer til F. gregariiis Phil.; at Mørch skulde have betegnet andre Eksem- 

 plarer med <;Nassa sp. labrosa'?'!», beror derimod ifølge en skriftlig Notils af John- 

 STRUP paa en Fejltagelse'). 



Forekomst: Ulstrup, 10 Skaller. — Aarhus, mange Sk. 

 Mellem Oligocæn. 



139. Fiisus distinctus Bevrich. 



Tav. VI, Fig. 14. 



1856. Fusils distinctus Beyrich, Conchylien. S. 275; Tav. 20, Fig. 9— 10. 



1872. — — — ; V. Koenen, Miocäii. I. S. 45. 



1874. — — — ; Mørch, Forst, i Tertiærlag. S. 287. 



Skallen er slank tenformet med 8—9 flade Vindinger. Enibryonalspidsen er 

 lille og bestaar af c. l'/a Vindinger. Paa Mellemvindingerne begynder Skulpturen 

 med 2 smalle, men stærke Spiraler, der ligger paa Vindingens nederste Halvdel; 

 senere træder ny Spiraler til, som hyppig hurtig opnaar samme Styrke som de to 

 Hovedspiraler; i andre Tilfælde vedbliver dog disse at være meget mere frem- 

 trædende end de andre; i saa Tilfælde bliver Sømmen mellem Vindingerne stærkt 

 fordybet. I Reglen er Spiralerne smallere end deres Mellemrum ; hos enkelte Eksem- 

 plarer er de dog lige saa brede eller bredere end disse. Spiralerne krydses af noget 

 tilbagebøjede Tilvækstlinjer, der oftest er noget bølgede, idet de under Passagen 

 over en Spiral danner en lille Bue fremefter. 



Mundingen er oval og gaar forneden over i en noget tilbagebøjet Kanal af 



') 1 det hele taget er det i hvert Fald nu ofte vanskeligt at se, til hvilke Skaller Mørchs Be- 

 stemmelser refererer sig. 



