75 27«) 



KStlJ. Venus .snhurt'iciihiiis (Idmm i .s.s, l'ctref. (jcnii. II. S 241, Tuv. 148, l-"ig. 7. 



1860. Cijlheicd inciassala Sow. sp.: Deshayes, Animau.\ sans vert. I. S. 454. 



1863. - " - ; Sandberger, Mainzer licckcn. S.300; Tav.2:î. Fi«. I I ; T;iv.-i4, Fij;. I - 3. 



1868. — - — ; V. Koenen, Mittel-Oligociin. -S. 112. 



1884. - — — ; Speyer-v. Koenen, Casseler Bivalven. Tav. ;">, Fig 14 18; Tav. 6, 



Fig. 1-5. 

 1894. - - ; v. Koenen, Unter-Ollgociin. \'l. S. I'i.VJ; Tav. 8(i, Fig. 12- 13; Tav. 87, 



Fig. 1-3. 



Skallen er tynd, nier eller mindre cirkelformet, undertiden noget trekantet, 

 meget usymmetrisk, jævnl hvælvet. I Nærheden af Bagianden findes i Reglen en 

 bred, men svag Depression. Hvirvlen er bøjet stærkt fremefter, men rager for- 

 holdsvis lidt frem. Overfladen dækkes af talrige, uregelmæssig fordelte, linere og 

 grovere Tilvækstlinjer. Lunula er hjerteformet, kun svagt fordybet og utydelig af- 

 grænset. Hængselpladen er temmelig smal. Selve Hængslet er mindre godt be- 

 varet hos de foreliggende Eksemplarer. Venstreskallens Lunulartand har været 

 langstrakt; dens forreste Kardinaltand er kraftig, trekantet, livorimod den mellemste 

 synes at have været svag. I Højreskallen ses forrest en dyb Grube for Venstre- 

 skallens Lunulartand; derefter følger to korle, tæt stillede, kraftige Kardinaltænder, 

 som ved en stor Grube skilles fra den bageste, langstrakte Kardinaltand. Kappe- 

 linjebugten er lille, trekantet. 



Højde, 37 mm.; Længde ;^8mm.; Tykkelse c. 11 mai. 



De foreliggende Eksemplarer synes al stemme bedst med den af Goldfuss og 

 Sandbebger beskrevne var. orbicularis fra del øvreoligocæne Sand ved Bünde 

 og Cassel. 



Forekomst: Skyum, 14 Skaller. 



Nedre, Mellem og Øvre Oligocæn. 



5L Meretrix spleiulida Merian sp. 



I860. Cijlherea splcndida Mér.; Deshayes, Animaux sans vert. I. S. 440; Tav. 20, Fig. 1 4. 



1863. — — — ; Sandberger, Mainzer Becken. S. 303; Tav. 24, Fig. 4. 



1864. — — —; Speyer, Söllingen. S. 299; Tav 42, Fig. 4— 5. 

 186G. - Raiissi Speyer, Lippe-Detmokl. S. 36; Tav. 4, Fig. 7— 9. 

 1868. — splendida Mér.; v. Koenen, Mittel-Oligocän. .S. III. 



1884. — — — ; Speyer — v. Koenen, Casseler Bivalven. Tav. 5, Fig. 12- 13. 



Et enkelt tveskallet, men noget ufuldstændigt Eksemplar af denne Art er 

 fundet i det mørke, glaukonilholdige Ler ved Røkkendal. 



Skallen er aflang-ægformet, jævnt hvælvet, afrundet baade fortil og bagtil. 

 Hvirvlen er lille og rager kun lidt frem. Overfladen er glat og glinsende, idet den 

 kun bærer grovere og flnere Tilvæksllinjcr. Foran Hvirvlen tindes en lang, smalt 

 ægformet, ikke synderlig fordybet, men tydelig begrænset Lunula. Aftrykket af 

 Kappelinjebugten skimtes utydelig paa Stenkærnen; den synes at have haft Form 

 omtrent som en Spidsbue. Kun Højreskallens Hængsel har jeg kunnet undersøge; 

 det bestaar forresi af en aflang, liggende Grube; den forreste Kardinaltand er üdt 

 skraat stillet og tynd; adskilt fra denne ved en smal, men dyb Grube følger den 



37- 



