282 7« 



Fra Sild IV) ro ligger en bi'tydi'lig slorrc Sk:il ;i(' t'ii Mxtclnt; den lioi'cr maasUu 

 ogsaa herhen, men er Ibr ufuldstændig til en sikker Bestemmelse. 



En meget ul'uldslændig Skal fra Boringen i Viborg hører sandsynhgvis ogsaa 

 til M. trinacria. 



Forekomst: Viborg: 240'— 42', 1 Skal. Varde: 468'— 69', 7 Brudstykker; 

 450', 3 Brudst.; 410' 11', talrige, mer eller mindre fuldstændige Skaller; 346'- 55', 

 2 Brudst.; 313'— 44', 2 Brudst.; 311'— 12', 15 mer eller mindre fuldstændige Sk. 



(Sild, 1 Skal). 



Øvre Oligocæn. — Mellem Miocæn. 



55. Solenomya Doderleini Maykiî. 



Tav II, iMg. 9. 

 I.S70 Suleiwniiju Dodcrleini Maykm; H<)1SNi;.s, Wiener Hecken. II S. 2.')7; Tav. ;i4, i'lg 10. 



Skallen er aflang, skedeformet, meget usymmetrisk, stærkt gabende baade 

 fortil og bagtil: Hvirvlen er lille, ikke fremragende; den foran Hvirvlen liggende 

 Del af Skallen er dobbelt saa lang som den bagved liggende. Den forreste Del af 

 Skallen dækkes af en Del flade Radialstriber, som udgaar fra Hvirvlen og bliver 

 bredere, eflerhaanden som de nærmer sig Skalranden. Undertiden findes paa Radial- 

 stribernes Ryg 1 eller hyppigst 2 svage Furer. Paa Skallens midterste Parti, men 

 dog særlig paa et Parti henimod Bagranden findes lignende Radialstriber, men de 

 er her langt svagere end paa Skallens forreste Del. Endvidere bemærkes meget 

 fine koncentriske Striber, som ved at passere Radialstriberne faar et noget bølget 

 Udseende. 



Spor af den glatte Epidermis, som naaede ud over Skalranden, kan endnu 

 iagttages hos et Par Eksemplarer. 



Alle de fundne Eksemplarer er tveskallede; det største af dem er 13 mm. højt, 

 39 mm. langt og 10 mm. tykt. 



Mit Kendskab til Arten grunder sig forøvrigt udelukkende paa Hörnks' Be- 

 skrivelse og Afbildninger. Fra disse sidste afviger de foreliggende Skaller kun der- 

 ved, at Hængselrandens bageste Del har dannet en omtrent lige Linje med dens 

 forreste Del. 



Forekomst: Nordentoft, 7 tveskallede Eksemplarer. 

 Mellem Miocæn. 



56. Paiiopaea sp. 



Fra Skyum foreligger en Del Brudstykker af en Panopaen; de er dog desværre 

 altfor fragmentariske til at lade sig bestemme til Art. Skallerne er forholdsvis flade 

 og smalle og slemmer i den Henseende nogenlunde overens med P. Heberti Bosyu. 



57. Saxicîiva arctica Linné sp. 



Tav. I, Fig. 26. 



17fi7. Mija arclica Linné. Syst. Nat. (edit. XII). II. 1. S. 1113. 

 — Milliliis rugosus Linné, ibid. S. IlôO, 



