284 80 



Skallerne er tynde, aflang -ægformede og temmelig stærkt hvælvede (Højre- 

 skallen betydelig stærkere end Venstreskallen). Hvirvlen er bøjet stærkt indefter 

 og noget tilbage; den ligger et Stykke bag Skallens Midte. Skallen er noget for- 

 længet fortil; bagtil er den derimod kort afstudset. Fra Hvirvlen gaar en tydelig 

 Køl eller Kant ned til den bageste Del af Ventralranden; denne støder sammen 

 med Bagranden omtrent under en ret Vinkel. Nærmest foran Kølen er Skallen 

 mer eller mindre stærkt deprimeret. Til denne Depression svarer en stærkere eller 

 svagere Indbugtning paa Ventralranden. Overfladen bærer koncentriske Tilvækst- 

 striber samt temmelig regelmæssige, ganske svage, koncentriske Folder; desuden 

 er hele Overfladen mer eller mindre tydelig granuleret; tydeligst og grovest er 

 Granulationen altid bag Kølen ; paa den nederste Del af Forenden er Skulpturen 

 noget moiréeagtig. — Det inderste Skallag er perlemoragtigt. Hængslet har jeg ikke 

 kunnet undersøge. 



Alle de foreliggende Eksemplarer udgøres af begge sammenhængende Skaller 

 eller Stenkærner efter saadanne. Af Eksemplarerne tra Sild udmærker lo sig ved 

 deres forholdsvis ringe Højde; det er sandsynligvis dem, Mørch anfører som lyar. 

 angiistior. 



Fra Albækhoved foreligger 3 daarlig bevarede Eksemplarer, som efter al 

 Sandsynlighed hører herhen. 



Højde 27 mm.; Længde 36 mm.; Tykkelse (af begge Skaller tilsammen) 17 mm. 

 Det største Eksemplar er 35 mm. højt. 



Forekomst: Albækhoved, 3 Ekspl. 



Esbjerg, 1 Ekspl. - (Sild, 19 Ekspl.). 



Mellem og Øvre Miocæn. — Pliocæn. 



60. Neaera elava Beyrich sp. 



1840. Coibula ciispidata Bronn; Goi.dfuss, Petref. Germ. II. ,s. 251; Tav. i;)2, Fig. 1. 



1848. - clava Beyrich, Tert. Boden Brandenburg. S 54 



1801. Neaera subcuspidata d'Orb. : Semi'KR, Palaont. Untersuch. S. 129. 



1868. — c/aua Beyr.; V. Koenen, Mittel-Oligocän. S. 1 18; Tav. 7, Fig. 6. 



1886. — - — ; V, Koenen, Mittel-Oligocän von Aarhus. S. 891. 



Ifølge V. Koenen er der i det mellemoligocæne Glimmerler ved Aarhus fundet 

 en enkelt defekt, tveskallet Musling, som sandsynligvis tilhører denne Art. Dette 

 Eksemplar er imidlertid for lang Tid siden forsvundet fra Mineralogisk Museums 

 Samlinger, og da intet nyt Eksemplar senere er kommet til, har jeg maattet ty til 

 udenlandske Eksemplarer for at kunne give følgende korte Beskrivelse. 



Skallen er tynd, meget stærkt hvælvet og mer eller mindre langstrakt, fortil 

 afrundet, bagtil løbende ud i en kort Vinge eller < Snabels der er tydelig afgrænset 

 fra den øvrige Del af Skallen. Overfladen dækkes af meget fine, koncentriske Til- 

 vækststriber, der dog undertiden kan blive stærkere og med Mellemrum danne svage 

 Folder. Fra den nærstaaende N. cuspidata Olivi adskiller den sig ifølge v. Koenen 

 særlig ved en kortere Snabel og finere Tilvækststriber. 



