10') ;{()() 



.sviiu\sl;iglcri ilS^O) ruiulcl en Di'l BrudslykkcM- ;if niiiuisl ."> Individer nf en Cassis: 

 i hvert Fald et Spir har sii<kert tilhørt den her omtalte Art. 



Fra Cilleliorg er Mineralogisk Museum i Besiddelse af el stort P^kseniplar. 

 Det er imidlertid ikke ganske sikkert, at det stammer fra det derværende mørke, 

 glaukonitholdige Ler, som ganske vist omslutter en Del af Skallens ene Side, men 

 Skallen selv er fj'ldt med en mere sandet, graa Jordart, hvori findes et Eksemplar 

 af Aporrhais speciosa, og en lignende Jordart med en Mængde Skalrester {Niicula sp., 

 Aporrhais speciosa etc.) dækker en Del af Skallen. To andre Eksemplarer stammer 

 derimod sikkert fra det glaukonitholdige I^er. 



Forekomst: Cilleborg, 3 Ekspl. — Silslrup, 2 Ekspl. — Nordentoft, 1 Ekspl. 

 — Skj;erhæk, 2 Ekspl. — Vejrum, ] Ekspl. 



Skive ny Sygehus, 1 Ekspl. — Viborg, 5 Ekspl. 



Øvre Oligocæn. — Mellem og Øvre Miocæn. 



100. Cassis saburoii Bhugiikuk sp. 



Tav. IV, Fig. 4, 



1854. Cassis sabiiron Bblg. sp.; Beyrich, Conchylien. S. 158; Tav. 9, Fig. 5. 



185Ü. — — Lam.; HORNES, Wiener Becken. 1 S. 177; Tav. 15, Fig. 2— 7. 



1872. Brug.; v. Koenen, Miocän. I. S. 69. 



1874. - texta Bronn.; MoR( h, Forst, i Tertiærlag. 8.285. 



Skallen er ægfoi-met-kugleformet med lavt, kegleformet Spir, der bestaar af 

 3—4 glatte FZmbryonalvindinger og 3 svagt hvælvede Mellemvindinger, adskilte ved 

 noget fordybede Sømme. Skulpturen begynder paa Mellemvindingerne med 6 — 10 

 fine, fordybede Spiraler, der forsvinder paa Slutningsvindingen ; hos nogle smaa 

 (c. 10 mm. tykke) Skaller fra Sild er sidste Vinding endnu dækket af 30—40 Spiraler. 

 Ofte tager en af de øverste Spiraler (i Reglen tredje eller anden, undertiden begge) 

 til i Styrke og gaar til sidst over i en svag Indsænkning, der løber et Stykke under 

 Sømmen. Paa Slutningsvindingens nederste Del kan endnu ses op imod 10 af 

 Spiralerne; undertiden bærer ogsaa den mellemste Del ganske svage Spiralfurer; i 

 enkelte Tilfælde ser man derimod her ejendommelige, fine, uregelmæssige, ophøjede 

 Spiralstriber. Hele Skallen er dækket af line Tilvækstlinjer. — Mundingen er for- 

 længet ægformet; forneden har den en kort, stærkt tilbagebøjet Kanal. Ydre Mund- 

 rand er udvendig stærkt fortykket; indvendig har den 8 — 15 listeformede Tænder, 

 som dog ofte forsvinder opadlil. Forneden paa Columella ses en Del uregelmæssige, 

 listeformede Tænder; ligesaa foroven paa Inderlæben, hvor de dog hyppig er 

 dækkede af Callus. 



De foreliggende Eksemplarer stemmer godt overens med Eksemplarer fra 

 Langenfelde; derimod er Mundingen hos 3 Eksemplarer fra Vöslau (Wien Bækkenet) 

 længere og smallere, og Spiret noget kortere. 



En Skal fra Esbjerg er 34 mm. høj og 24 mm. tyk; sidste Vindings Højde er 

 31 mm. De tilsvarende Maal for det største Eksemplar (fra Sild) er öO mm.. 3(>nim. 

 og 44 mm. 



1) K- ri, Viili'iisU. SelsU. SUr . 7 H:i-UUc, n;iliii\iilcnsk .ik iiKilhcni. AIiI III. 2. 41 



