■,ih'2 148 



tykkede Parti; hos andre Eksemplarer er den øverste Del af Vindingen temmelig 

 flad, medens den nederste Del er stærkere hvælvet. Tværribherne er mer eller 

 mindre knæbøjede; deres Styrke og Antal er meget variable; stærkest er de i)aa 

 de forholdsvis slanke Eksemplarer med forholdsvis stærkt hvælvede Vindinger fra 

 Aarhus, og her er de i Almindelighed tillige mindst bøjede, men som allerede be- 

 mærket af V. Koenen findes der her ogsaa en anden Form med tinere og talrigere 

 Ribber. Hos nogle af de større Eksemplarer fra Aarhus bliver Ribberne efter- 

 haanden svagere og mere bøjede og erstattes tilsidst af stærke Tilvækstlinjer. Eksem- 

 plarerne fra Aarhus er helt dækkede af temmelig kraftige Spiraler, medens dis^e 

 f. Eks. hos Eksemplarer fra Cilleborg efterhaanden bliver fladere og bredere, sam- 

 tidig med at Ribberne forsvinder, saa at Skallen faar et temmelig glat Udseende. 

 Tilvækstlinjernes Sinus ligger omtrent midt paa Vindingen og er ret dyb, særlig 

 paa store Eksemplarers yngre Vindinger. — Mundingen er oval; Kanalen er vid, 

 men temmelig kort og svagt bøjet. 



Eksemplarerne fra Jelshøj slutter sig paa Grund af deres Slankhed og stærke 

 Tværribber nær til Eksemplarer fra Aarhus. Det samme gælder — i noget mindre 

 Grad — om Skallen fra Nordentoft. Skallerne fra Branden har derimod meget 

 fine Tværribber og slutter sig nærmere til Eksemplarer fra Cilleborg. 



Fra Albækhoved foreligger et daarlig bevaret Brudstykke, som lige godt kan 

 henføres til PI. Diichasteli og PI. fjexiplicnta. 



Følgende Maal kan anføres for et Eksemplar fra hver af følgende Lokaliteter: 



Længde. Tykkelse. Mundingens Højde. 



Aarhus 28 mm. 9 mm. 13,5 mm. 



Jelshøj 22 — 6 — 9 — 



Branden 18 — 6 — 8 — 



Cilleborg 30 - 11 — 14 — 



Nordenloft. ... 22 - 7 — 10 — 



Forekomst: Branden, 7 Skaller. — Aarhus, mange Sk. — Jelshøj, 3 Sk. 

 Cilleborg, talrige Sk. - Nordenloft, 1 Sk. — Albækhoved, 1 Sk.? 

 Mellem og Øvre Oligocæn. 



161. Pleiirotoiiia llexiplicata Nyst. 



1845. Plenrotoma ftexiplieata Nyst, Bull, de l'Acad. 1-03'. de Belg. XII. .S. 5. 

 liS7'.i. — Duchastclii Nyst; v. Koenen (pro parte), Miocän. I. S. 92. 



1874. — Koninckii Nyst; Morch, Forst, i Tertiærlag. S. 278. 



? — — multicostata de Kon.; Mokch, ibid. S. 278. 



Til denne Art, som til en Tid i Almindelighed forenedes med PL Diichasteli, 

 henfører jeg nogle Brudstykker fra Skyum. 



Vindingerne hos disse F^ksemplarer er næsten fuldkommen flade. Særlig ad- 

 skiller denne Art sig fra den nærstaaende PI. Duchasteli derved, at Tværribberne i 

 Reglen er langt mere utydelige, særlig paa Vindingens nederste Del, hvad ogsaa er 



