149 353 



Tillældct hos alle foreliggende Kksemplarer. De synes til Dels al slemme godt 

 overens med Eksemplarer fra Dingden. 



Angaaende Artens mulige Forekomst ved Alhækhoved henvises til, hvad herom 

 er sagt under foregaaende Art. 



Forekomst: Albækhoved, 1 Skal? 



Skyum, 8 Sk. 



Mellem Miocæn. 



162. Pleurotonia obeliscus des Moulins. 



Tav. VIII, Fig. I. 



1.S41. t'leuroloma obeliscus dks Moulins, Revision de quelques espèces de Pleurotomes. .S. 176. 

 1S47. — brevirostnim Sow.; BuLLAiior, Monogr. d. Pleurotome foss. S. 607; Tav. 4, Fig. 9. 



18r)6. — o6e/i'scHs DES MouL.; Hohnes, Wiener Becken. I. S. 371 ; Tav. 39, Fig. 20. 



1872. — — — ; v. Koenen, Miocän. I. S 98. 



1874. — — . — ; MoncH, Forst, i Tertiærlag. S. 289. 



Skallen er langstrakt tenformet med et meget langstrakt og spidst Spir; sidste 

 Vinding er forholdsvis lav. Spirets yderste Spids er afbrudt hos alle foreliggende 

 E^ksemplarer fra Danmark. Skaller fra Möllersdorf (Wien Bækkenet) og Dingden 

 viser, at Embryonalenden har været dannet af 2—3 glatte Vindinger. Mellem- 

 vindingerne er svagt hvælvede; umiddelbart under Sømmen findes et noget uregel- 

 mæssigt, smalt og ophøjet Spiralbaand; herunder ses en smal Depression. Den Del 

 af Vindingen, der ligger under Depressionen, er konveks og bærer korte, tykke, 

 afrundede Tværribber. Desuden bærer hele Vindingen afvekslende grovere og finere 

 Spiraler. Tilvækstlinjernes Sinus er ret dyb og ligger i Depressionen. Paa Slut- 

 ningsvindingen taber Tværribberne sig fuldstændig ved den ret bratte Skraaning 

 ned til Kanalen. — Mundingen er noget snæver og fortsætter sig i en forholdsvis 

 kort, vid Kanal. 



Kun mer eller mindre defekte Eksemplarer er hidtil fundne i det jydske 

 Tertiær; det største har været c. 22 mm. langt og 8 mm. tykt. 



Forekomst: (Sild, 19 Skaller, som alle tilhører Zoologisk Museum). 

 Øvre Oligocæn. — Mellem og Øvre Miocæn. — Pliocæn. 



163. Pleurotonia obliqiiiuodosa Sandberger. 



Tav. VIII, Fig. 2. 



1863. Pleurotoma ohliqtiinodosa Sandukuckh, Mainzer Becken. S. 240; Tav. 16, Fig. 6. 



1864. — uniplicata Speyek, Söllingen. S 277; Tav. 40, Fig. 4. 



1867. Borsonia decussata Beyr ; v. Koenen, Mittel-Üligocän. S. 45; Tav. I, Fig. II. 

 — Pleurotoma obliquinodosa Sandb. ; Speyer, (".assel. S. 198; Tav. 22, Fig. 8 — 11. 



Et enkelt Eksemplar af en Pleurotonia synes at tilhøre denne Art. 



Skallen er lille, langstrakt tenformet med trappeformet Spir. Embryonalenden 

 bestaar af lidt over 2 glatte, glinsende, hvælvede Vindinger, hvoraf den første kun 

 er lidet synlig; derefter følger omtrent ' j Vinding med noget skraat stillede Tvær- 

 ribber. Den øvrige Del af Skallen udgør omtrent 5 Vindinger. Paa Mellemvin- 



