356 152 



18(!3. Plenroioma Volyeri Phii,. ; Speyku, Sölliiigen. S. 270. 



1867. — — — ; V. KoENKN, Mittel-Oligocän. S. 40. 



— - — — ; Speykh, Cassel. S. 193; Tav. 19, Fig. 12. 



1889. — — — ; Haas, Itzehoe, S. 28; Tav. 3, Fig. 14-15. 



1896. Surcula — — ; Heinhard, Itzehoe. .S. 51. 



Kun en enkelt Skal, som tilmed er noget ufuldstændig, kendes fra det jydske 

 Tertiær. 



Skallen er tenformet med et meget spidst Spir. Embryonalenden er særdeles 

 vel bevaret og bestaar af 3 glatte Vindinger, hvoraf særlig de to første er meget 

 smaa; derefler følger en Vinding med 11 meget skævt stillede (forneden fremad- 

 rettede) og bøjede Tværribber, hvis Styrke tiltager henimod Vindingens Slutning, 

 da der temmelig pludselig fremkommer en Kant omtrent paa Vindingens Midte; 

 denne Kant omdannes efterhaanden til en meget skarp Spiralkøl; baade Kanten og 

 Kølen bærer en Række af smaa, skarpe, noget fremadbøjede, skællignende Knuder, 

 hvis Antal paa den første Mellemvinding er 15, paa den sidste af de bevarede Vin- 

 dinger 23. Samtidig med, at Kølen fremkommer, viser der sig umiddelbart under 

 Sømmen en kornet Sømspiral, der efterhaanden paa de senere Vindinger bliver 

 glattere og svagere. Umiddelbart over den nedre Sutur findes ligeledes en svag 

 Spiral, saa at Suturen kommer til at ligge i en smal Rende. Paa sjette Vinding 

 fremkommer under Kølen en svag Spiral, der bliver stærkere og stærkere, idet den 

 samtidig rykker noget nedefter, medens der under Kølen atter kommer en ny, meget 

 svag Spiral til Syne. Paa sidste Vinding findes under disse 3 Spiraler endnu en 

 stærk Spiral, og paa Kanalen og Skraaningen ned til denne findes endvidere 12 — 13 

 Spiraler, hvis Styrke stadig er aftagende mod Kanalens Spids. Paa Mellemvin- 

 dingerne er Partiet over Kølen stærkt udhulet, idet Kølen er svagt opadbøjet; 

 Partiet under Kølen er svagere udhulet, næsten fladt. Tilvækstlinjerne bøjer sig 

 straks under Suturen stærkt tilbage og danner en dyb, bred Sinus ovenfor Kølen ; 

 umiddelbart ovenfor denne er de næsten horizontale, og nedenfor den skraat frem- 

 adrettede. Inderlæben ligger temmelig dybt forsænket, idet der har fundet en Re- 

 sorption Sted af den foregaaende Vindings Overflade. 



Forekomst: Branden, 1 Skal. 



Mellem og Øvre Oligocæn. 



167. Pleiirotoina inodiohi Jan. 



Tav. VIII, Fig. 6. 



1847. I'leiirotoimi modiola .Ian.; Bei.i.audi, Monogr, d. Pleurotome foss .S. 596; Tav 3, Fig. 9. 



1856. — — —; Hörn K.S, Wiener Becken. I. .S. 366; Tav. 39, Fig. 12. 



1861. ~ — —; Semper, Paläont. Untersuch. S. 33. 



1872. — — — ; V. Koenen, Miociin. I. S. 100. 



1874. — — — ; MoRCH, Forst, i Tertiærlag. S. 289. 



Skallen er temmelig slank, tenformet med spidst Spir og en kort Kanal. Em- 

 bryonalenden er vorteformet og bestaar af 2 glatte Vindinger. Mellemvindingerne, 

 hvis Antal er 7, bærer paa deres Midte en meget kraftig og meget skarp Spiralkøl. 



