153 357 



Den over Kølen liggende Del af Vindingen er udluilel, medens den øvrige Del af 

 Vindingen er Jlad eller svagL konveks. Tilvækstlinjernes Sinus er bred, men ikke 

 synderlig dj'b; den ligger omtrent midt paa Vindingens øverste Del. Overfladen 

 er ellers glat og glinsende. 



Eksemplarerne fra Esbjerg ligner de af v. Kornrn omtalte Eksemplarer fra 

 Storland. Den Del af Vindingen, som ligger over Kølen, er betydelig bredere end 

 den under samme liggende Del; hos et enkelt Eksemplar ligger Kølen paa de ældre 

 Vindinger endogsaa umiddelbart ved den nedre Sutur, saa at den slet ikke frem- 

 træder som en Køl; den øverste Del af Vindingen falder heller ikke saa stejlt af 

 mod den øvre Sutur som hos de typiske Eksemplarer fra Sild og Langenfelde. 



Det bedst bevarede Eksemplar fra Esbjerg er 12,'j mm. langt og 6 mm. tykt. 



Forekomst: Esbjerg, 5 Skaller. — (Gram, 2 Sk. — Spandet, 1 Sk. — Sild, 4 Sk.). 

 Øvre Miocæn. 



168. Pleurotoina Heleua Semper. 



Tav. VII, Fig. 8. 



1861. I'leurotoma Helena Semper, Paläont. Untersuch. S. 66. 



1872. — — — ; V. Koenen, Miocän. [. S. 91 ; Tav. 2, Fig. 8. 



1874. — {Drillia-1) Helena Semp.; Mohch, Forst, i Tertiærlag. S. 289. 



Skallen er kort tenformet med næsten flade Vindinger; Kanalen er forholdsvis 

 temmelig kort. Embryonalenden kender jeg kun fra et Eksemplar fra Spandet; 

 den dannes af godt 3'/a glatte Vindinger, der efterfølges af 'I-j Vinding med fine, 

 noget tilbagebøjede Tværribber. Mellemvindingerne har en svag Depression i deres 

 øverste Parti; den nederste Del af Vindingen er derimod svagt konveks. Der findes 

 et stort Antal Spiraler, der alle er af ens Styrke og meget fine. Tilvækstlinjernes 

 Sinus ligger midt paa Vindingen. 



Forekomst: (Gram, 1 Skal. — Spandet, 2 Sk. — Sild, 3 Sk.). 

 Mellem og Øvre Miocæn. 



Et ubestemmeligt Aftryk af en Pleurotoma kendes fra det glimmerholdige Ler 

 ved Odder. 



169. Mangilia Pfefferi v. Koenen. 



Tav. VIII, Kig. 7. 



1867. Mangilia Pfefferi v. Koenen, Mittel-Oligoeäu. S. 44; Tav. 1, Fig. 8. 



1890. Haphitoma — v. Koenen, Unter-Oligociin. 11. S. 490; Tav. 33, Fig. 4— 6. 



Hertil henfører jeg en enkelt Skal fra det mørke, glaukonitholdige Ler ved 

 Cilleborg. 



Skallen er tenformet med temmelig but Spir. Embryonalenden er stump og 

 dannes af c. 3 glatte, hvælvede Vindinger; den ældste Del er nedsænket. Derefter 

 følger en ganske kort Strækning med fine Tværribber, der forneden vender skraat 

 fremefter. Paa Melleinvindingerne ses et smalt, ophøjet lîaand under Suturen ; under 



1) K, I). Vidensk. Selsk. Skr., 7. llækUe, n;auividensk. i>k nisilliem. .\l'd. HI. 2. 4/ 



