114 8 



Lj'mfekirller. Som vi senere skal se, drejer del sig i nogle af disse Tilfælde om 

 en særlig Form af Colibaciller, der paa flere Punkter afviger fra den sædvanlige Coli- 

 type og vel nærmest maa opfattes som en til den saakaldle Acrogenes-Gruppe hø- 

 rende Form. I sjældnere Tilfælde kan vi ogsaa træffe Colibacillerne som Aarsag til 

 Navlebetændelse hos spæde Kalve. Nogen Forskel i ætiologisk Henseende er der 

 dog ikke mellem Navleinfektionerne og Tarminfektionerne, og Afvigelser i Sygdoms- 

 billedet og det pathologisk-analomiske Billede beror udelukkende paa den forskel- 

 lige Infektionsmaade; iøvrigt vil de to Infektioner ofte være kombinerede, idet Coli- 

 bacillerne, selv om de primært trænger ind i Organismen gennem Navlen, sekun- 

 dært kan give Anledning til Tarmbetændelse. Nogen større Betydning har det altsaa 

 ikke at sondre mellem Enteriterne og Navleinfektioncrne. 



Det Materiale, der danner Grundlaget for de efterfølgende Undersøgelser over 

 de kalvepathogene Colibaciller, omfatter ialt 273 Kulturer, isolerede fra lige saa 

 mange Kalve, der er døde af Colibacillose. Ved Udvalget af Kulturerne er der i sær- 

 lig Grad taget Hensyn til, at del virkelig er pathogène Bakterier, der er undersøgt. 

 Samtlige Kulturer stammer derfor fra Tilfælde, der har frembudt karakteristiske 

 pathologisk-analomiske Forandringer, navnlig af septikæmisk Natur, og Kulturerne 

 er alle isolerede fra Organerne (i de allerfleste Tilfælde fra Milten), saa al man 

 med Sikkerhed kan gaa ud fra, at det drejer sig om pathogène Former. Denne 

 Reservation er nødvendig, da det jo ingenlunde er givet, at enhver Colibacil, som 

 man kan isolere fra Organerne af en selvdød Kalv, er en pathogen Form; thi der 

 vil kunne ske postmortel Indvandring af de normalt i Tarmen forekommende Coli- 

 baciller. Ganske vist synes Faren for en postmortel Indvandring af Colibaciller fra 

 Tarmen specielt hos spæde Kalve kun al være ringe; men Muligheden kan dog 

 ikke udelukkes. Naar det derfor som her gælder om at faa fat i sikkert pathogène 

 Former, som ydermere skal bruges til Sammenligning med normalt forekommende 

 Bakterier, vil det være rigtigst at se bort fra de Tilfælde, der ikke viser tydelige 

 pathologiske Forandringer. Af denne Grund er da heller ikke herunder medtaget 

 de Former, som man finder i de ovenfor omtalte Tilfælde, hvor der ikke foreligger 

 nogen Bakteriæmi, men kun en Indvandring af Colibaciller i Tarmens Lymfekirtler. 



Isoleringen af Kulturerne er iøvrigt sket paa den Maade, at der fra Organerne 

 af de døde Kalve (som oftest fra Milten), er anlagt Spredninger paa Agar. Et Antal 

 af de fremkomne Kolonier (i Reglen fra 3 — 6) er derefter undersøgt, navnlig med 

 Hensyn til deres Gæringsevne over for en Række Sukkerarter (se senere). Det har 

 herigennem vist sig, at de fra en enkelt Kalv isolerede Kolonier næsten altid har 

 været fuldtud identiske; kun i et ganske ringe Antal Tilfælde er der paavist for- 

 skellige Colityper hos samme Kalv; men Kulturer fra saadanne Tilfælde er ikke 

 medtagne i de følgende, sammenlignende Undersøgelser, da man ikke uden videre 

 kan afgøre, om de forskellige Typer er pathogène Former, eller om der ved Siden 

 af de pathogène Former har fundet en sekundær Indvandring af Tarmbakterier Sled. 



De undersøgte 273 Kulturer er altsaa alle isolerede fra de indre Organer af 

 Kalve, der er døde af Colibacillose, og som ved Obduktionen har vist udprægede 



