116 10 



tine nærmere undersøgt. Grunden hertil er den, at flere ret nærstaaende, navnlig 

 til Paratyfusgruppen hørende Bakterier, vokser særdeles karakteristisk paa dette 

 Substrat, ligesom ogsaa de Colibacillerne meget nærstaaende saakaldte Aërogenes- 

 baciller vokser paa en særdeles karakteristisk og fra de almindelig forekommende 

 Coliformer stærkt afvigende Maade paa Gelatine; del var da ikke usandsynligt, at 

 man ved Undersøgelse af et større Antal Colikulturer vilde kunne tinde Forskel- 

 ligheder i denne Henseende. Samtlige Kulturer er derfor udstreget paa Over- 

 fladen af en 20 "/o Gelatine af den almindelige Sammensætning (2''/o Cibils Kød- 

 ekstrakt; l"/o Wittes Pepton), hvorefter de henstod et Par Maaneder ved alminde- 

 lig Stuetemperatur. De allerfleste af Stammerne viste sig derefter at vokse i 

 Hovedsagen ens, idet de dannede en ret sart, nogenlunde tør og tydelig iriserende 

 Belægning paa Gelatinen; nogle af Kulturerne bredte sig stærkt ud fra Udstregningen, 

 saa al Belægningen dækkede næsten hele Overfladen; andre holdt sig næslen kun til Ud- 

 stregningen og viste en mere kompakt, paa Overfladen svagt nubret Vækst ; herimellem 

 fandtes alle Overgange; men i Hovedsagen var de dog ens, særlig med Hensyn til 

 den tørre Beskaffenhed af Kulturen. Kun 9 af de undersøgte Kullurer var væsens- 

 forskellige fra de andre med Hensyn til Gelalinekulturernes BeskalTenhed, idel de 

 dannede en yppig, fedtet-fugtig, porcellænshvid Kulturniasse, der meget lignede den, 

 vi huder hos Aërogenesbacillerne. I andre Henseender forholdt disse Kulturer sig 

 dog ikke ens. En af dem var saaledes stærkt bevægelig, medens de øvrige var 

 svagt bevægelige eller ubevægelige; de sidste stemmer allsaa for saa vidt overens 

 med Aërogenesbacillerne, der jo sædvanlig angives at være ubevægelige. Det er el 

 Spørgsmaal, om disse Kullurer paa Basis af deres afvigende Voksemaade paa Gela- 

 tine bør boldes ude fra de øvrige Stammer; thi paa andre Omraader slemmer de, 

 saaledes som vi senere skal se, ret nøje overens med nogle af de typiske Coli-Kul- 

 turer. Imidlertid er deres Voksemaade paa Gelatine saa karakteristisk og saa for- 

 skellig fra den almindelige Coli-Type, al det vel nok vil være naturligst at stille 

 dem noget for sig selv og eventuelt i Nærheden af Aërogenesbacillerne; men iøvrigt 

 er Grænserne mellem Coli- og Aërogenesbacillerne meget vage. 



Gceringseune. Ved deres Evne til al forgære forskellige Stofler, i Særdeleshed 

 Sukkerarier og polyvalente Alkoholer, falder som bekendt de til Tyfus-Coligru])pen 

 hørende Bakterier i forskellige Undergrupper, og dette Forhold er da ogsaa i ud- 

 strakt Grad benyttet ved Inddelingen af denne Bakteriegruppe. Den første, som 

 har anvendt denne Inddelingsmaade, er Th. Smith, der for Colibacillernes Vedkom- 

 mende kunde paavise, at samtlige Former var i Stand til al forgære Dextrose og 

 Laktose under Lufludvikling og Syredannelse, hvorimod de kunde forholde sig for- 

 skellig over for Saccharose, idel nogle Coliformer formaaede ogsaa at forgære denne 

 Sukkerarl, medens andre ikke var i Stand dertil. Th. Smith anvendte kun de 

 nævnle tre Sukkerarier til sine Undersøgelser; senere er Spørgsmaalel om de til 

 Tyfus-Coligruppen hørende Bakteriers Gæringsevne og om Identificering og Ad- 

 skillelse af de forskellige Former paa Basis heraf laget op i meget stor Maale- 

 slok af C. O. Jensen, der undersøgte en Mængde forskellige pathogène og normalt 



