120 14 



skellig foigærende Stammer kan vokse paa ganske samme Maade, saaledes at det 

 ikke er muligt at skelne dem fra hverandre. Som nævnt viste 9 af Stammerne en 

 afvigende og ret karakteristisk (aërogenes-lignende) Voksemaade paa Gelatine. Det 

 kunde da ventes, at disse Stammer vilde vise en fra de øvrige forskellig Gærings- 

 evne; men dette var ikke Tilfældet. De paagældende Stammer forgærede iøvrigt 

 heller ikke ens, idet 3 af dem hørte til Type An, 1 til Av, 4 til Bii og 1 til Bv. 

 Da der kun fandtes ialt 6 Stammer af Typen Bii, vil det ses, at Flertallet af disse 

 Kulturer voksede paa den omtalte, afvigende Maade; men et bestemt Kendemærke 

 kan dette dog ikke siges at være for denne Type, idet de to andre Stammer voksede 

 paa Gelatine ganske som typiske Colibacilier. 



Det kan altsaa betragtes som afgjort, at de forskellige Forgæringstyper 

 af de kalvepathogene Colibacilier ikke kan adskilles fra hinanden 

 ved deres øvrige kulturelle eller deres morfologiske Egenskaber. 



Til et lignende Resultat kommer vi, naar vi betragter de palhologisk-anatomi- 

 ske Forandringer, som vi finder hos Kalvene, der er døde af Colibacillose. Disse 

 Forandringer kan, selv om de i Hovedsagen er af samme Natur, dog alligevel va- 

 riere en Del: snart kan Tarmbetændelsen, snart de septikæmiske Forandringer være 

 mere eller mindre fremtrædende, snart kan man se meget udbredte subserøse Blød- 

 ninger, snart kan saadanne næsten mangle o. s. v. Sammenligner vi da de forskel- 

 lige Sektionsfund med de Coliformer, som vi finder i de forskellige Tilfælde, viser 

 det sig, at Former, der forgærer vidt forskellig, kan fremkalde ganske overensstem- 

 mende pathologiske Forandringer, medens Former, der viser sig identiske med Hen- 

 syn til deres Gæringsevne, kan give ret forskellige Forandringer. Der findes med 

 andre Ord ingen Sammenhæng mellem Bakteriernes Gæringsevne og de P^orandrin- 

 ger, som de fremkalder i Organismen. 



Vi kommer senere til at undersøge, hvorvidt Gæringsevnen staar i noget For- 

 hold til andre biologiske Reaktioner, navnlig de serologiske Forhold ; men et Spørgs- 

 maal af fundamental Betydning for Berettigelsen til at anvende Gæringsprøverne, 

 saaledes som vi har gjort det, som Grundlag for en Type-Inddeling, er dette, hvor- 

 vidt Evnen til at spalte de bestemte Sukkerarter kan siges at være en konstant 

 Ejendommelighed hos den enkelte Stamme, eller om det er saaledes, at Gærings- 

 evnen kan være variabel, saaledes at en Stamme spontant eller gennem sæilige Paa- 

 virkninger kan ændres, og dens Evne til at spalte de paagældende Stoffer forandres. 

 Dette Spørgsmaal er imidlertid selvfølgelig vanskeligt at besvare; men de af C. O. 

 Jensen udførte, talrige og gennem lang Tid fortsatte Forsøg paa ved forskellige ydre 

 Paavirkninger at fremkalde Ændringer i Gæringsevnen, der helt igennem førte til 

 negative Resultater, taler dog i høj Grad for, at det drejer sig om konstante Ejen- 

 dommeligheder. For de her undersøgte Colistammers Vedkommende har noget lig- 

 nende kunnet konstateres; mange af disse Stammer er nemlig i aarevis (op til 16 — 

 17 Aar) dyrket paa kunstige Substrater; til Trods herfor har ikke en eneste Stamme 

 ændret sin oprindelige Gæringsevne. Ligeledes er det foran omtalt, at vi ved den 

 spontane Colibacillose hos Kalve saa godt som altid kun finder een bestemt Coli- 



