47 153 



989, 602 og 621). Saaledes bliver Stamme XIX agglulineret til Tilergrænsen eller 

 omtrent til Titergrænsen af de til de nævnte Stammer svarende Sera, og Serum XIX 

 agglutinerer paa samme Maade de nævnte Stammer. Kun Stamme 599, der iøvrigt 

 synes at være noget vanskelig agglutinabel, paavirkes relativt svagere af Serum XIX, 

 medens Serum 599 agglutinerer Stamme XIX til Titergrænsen. 



Tabel VI indeholder paa samme Maade Agglutinationsprøver overfor 10 patho- 

 gène Stammer (Numre med arabiske Tal) og 9 Stammer isolerede fra forskellige 

 sunde Kalve (Numre med Romertal). To af de sidstnævnte (XII og V) stemmer 

 ganske overens med nogle af de pathogène Stammer. Stamme XII forholder sig 

 saaledes i det væsentlige ganske som Stammerne 608, 733, 582, 602 og 621, medens 

 Stamme V stemmer overens med Stammerne 682, 602 og 621. 



De fundne Resultater vil i Korthed kunne sammenfattes saaledes: 1) De i 

 Tarmen hos forskellige sunde Kalve forekommende Colibaciller kan 

 ligesom de pathogène Coliformer indbyrdes være meget forskellige 

 med Hensyn til Aggl utination. 2) I Tarmen hos helt sunde Kalve kan 

 der træffes Coliformer, der i aggl u t in atorisk Henseende er fuldtud 

 identiske med kalvepathogene Colistammer. 



Det kunde nu være af en vis Interesse at undersøge, hvorledes de fra samme 

 Kalv isolerede Colistammer forholdt sig til hinanden i agglutinatorisk Henseende, 

 blandt andet vilde man herigennem kunne faa nogen større Klarhed over, hvorvidt 

 det i de Tilfælde, hvor vi finder ens forgærende Stammer i el Tarmafsnit, virkelig 

 drejer sig om fuldtud identiske Former, eller om de med Hensyn til deres Agglu- 

 tinationsforhold viser sig at være forskellige; i sidste Fald niaa vi nødvendigvis 

 betragte dem som værende ikke fuldtud identiske Former. 



Der er derfor fremstillet en Række agglutinerende Sera ved Hjælp af Stammer 

 fra forskellige af Kalvene, og med disse Sera er derefter foretaget Agglutinations- 

 forsøg paa den Maade, at et Serum er prøvet overfor alle de Stammer, som hidrører 

 fra den Kalv, hvorfra den til Fremstillingen af det paagældende Serum benyttede Kultur 

 stammer; saaledes er det Serum, der er fremstillet med Kultur fra Kalv II, Tynd- 

 tarm 1 (Serum II Ti) prøvet over for alle de fra Kalv II isolerede Stammer, Serum 

 XXXII T4 er prøvet overfor alle de fra Kalv XXXII isolerede Stammer o. s. v. 



Resultaterne af disse Forsøg, der er opført i Tabel VII — XI, viser, at Stam- 

 mer, der er isoleret fra samme Kalv, og som er identiske med Hensyn 

 til Gæringsevnen, ogsaa som Regel viser sig identiske med Hensyn til 

 deres Agglutinationsforhold; men der forekommer dog ogsaa Kul- 

 turer, der til Trods for ganske overensstemmende Gærings forhold 

 viser sig afvigende i agglutinatorisk Henseende, lige saa vel som man 

 kan træffe Kulturer, der for gærer forskellig, men som stemmer over- 

 ens m. H. t. Agglutination. 



Saaledes findes i Tabel VII 93 Kulturer, alle af Type Aiv og alle isolerede fra 

 Kalv XXXII (Tyndtarm, Blindtarm og Stortarm). Samtlige disse er agglulinerede 

 med Serum fremstillet med een af Stammerne (T4). Med Undtagelse af 4 bliver de 



