160 54 



Bv-Slammer Ira samme Kalv, der agghilineres af Av- men ikke af Bv-Serum. For- 

 skellen mellem baade Aiv- og Biv-Stammerne og mellem Av- og Bv-Slammenie be- 

 staar jo kun i, at A-Formerne forgærer, B-Formerne ikke forgærer Saccharose, og 

 det ligger da nær at betragte de af A-Serum agglutinerede B-Stammer, som op- 

 rindelige A-Stammer, der kun har mistet Evnen til at forgære Saccharose, medens 

 Agglutinationsforholdet er forblevet uforandret. Paa samme Maade kunde man da 

 opfatte de Stammer, der viser samme Gæringsevne, men forskelligt Agglutinations- 

 forhold, som oprindelig identiske Stammer, der kun ved Ændringer i deres Agglu- 

 tinabilitet er blevet forskellige. Al træffe en sikker Afgørelse af disse Spørgsmaal 

 er foreløbig ikke muligt. Men vi maa regne med, at Colistammerne ikke er absolut 

 uforanderlige, hverken med Hensyn til Gæringsevne, Agglutination eller andre 

 Egenskaber. Højst sandsynlig opstaar de mange Varieteter eller „Typer" af hin- 

 anden under .særlige, ukendte Forhold — muligvis ved langsom Omformning, eller 

 vel snarere ved Mutation. Mutationsagtige Fænomener træffes jo som ogsaa tidligere 

 omtalt ikke sjeldcn hos Colibacillerne. Vi kender en Række Tilfælde af saadanne 

 Ændringer baade af morfologiske, kulturelle og biologi.ske Egenskaber, hvor imidler- 

 tid de serologiske Forhold (Agglutination) synes uforandrede, og omvendt kan vi 

 ogsaa træffe Ændringer, der kun angaar de serologiske Forhold, medens de andre 

 Egenskaber forbliver ganske uforandrede. Saaledes kunde Altmann & Rauth ved 

 at dyrke Colistammer i længere Tid i Bouillon eller paa Agar, hvortil der var sat Karbol 

 eller Arsen, fremkalde vidtgaaende Ændringer af de paagældende Bakteriers Agglutina- 

 tionsforhold, medens de i morfologisk og kulturel Henseende ikke forandredes. 



Imidlertid har vi jo hos flere Kalve kunnet paavise, at den samme Ensartet- 

 hed, som gør sig gældende, naar vi undersøger de fra samme Kalv isolerede Coli- 

 stammers Gæringsevne, ogsaa fremtræder, naar vi betragter Stammernes Agglutina- 

 tionsforbold; de allerfleste af de fra samme Kalv isolerede Stammer viser sig jo 

 ofte at være identiske i agglutinatorisk Henseende. Et ganske lignende Forhold 

 synes at gøre sig gældende hos Mennesket, idet man, saaledes som det i Sær- 

 deleshed er vist af Escherich og hans Elever, hos Brystbørn sædvanlig finder en 

 agglutinatorisk ganske ensartet Coliflora i Fæces. Saaledes fandt Henry Lee Smith, 

 der med 6 Dages Mellemrum undersøgte 4 Fæcesprøver fra et spædt Barn (4 Uger 

 gammelt), at de tilstedeværende Colibaciller, af hvilke der hver Gang undersøgtes 

 8 — 19 Kulturer, forholdt sig identiske i agglutinatorisk Henseende over for et 

 Serum, der var fremstillet med en af Kulturerne; kun i den sidst undersøgte Fæces- 

 prøve, der blev taget, efter at Barnet var begyndt med kunstig Ernæring, fandtes 2 

 Colistammer, der ikke paavirkedes af det nævnte Serum, medens 11 andre Stammer 

 agglutineredes ganske som de i tidligere Fæcesprøver fundne. Med samme Serum 

 blev endvidere foretaget Agglutinationsforsøg overfor en Række Colistammer, isolerede 

 fra flere andre spæde Børn, dog stedse med negativt Resultat: ingen af disse 

 Stammer blev agglutinerede af det paagældende Serum. 



Paa Grundlag af dette og lignende Forsøg hævder Escherich med stor Be- 

 stemthed den Anskuelse, at Colibacillerne i hvert Fald med Hensyn til deres Ag- 



