19 



Platons Krav til en rationel Mathematik. 



217 



umiddelbart efter Læren om plane Figurer. Fra dem burde man ikke umiddelbart 

 gaa videre ved at tage 



(528 a 9.) èv mpupopà Ttv -qdrj azepzov 

 XußovTSC, Ttp\v aoTO Tiaifwjxh Xaßsiv ■ optUbç 

 âè ë^ei éç^ç fiSTÙ dsurépav aS^rjv zptryjv Xaii- 

 ßdveiv. eau as ttou zntjzo mp} rfjH zùiv x'j- 

 ßcav au^rjv xac zh ßdöouc pszé^ov. 



Rumfîgurer i deres Bevægelse, førend vi 

 har betragtet dem i og for sig selv. 

 Det rigtige er efter den anden Ud- 

 strækning at gaa over til den tredje, 

 jeg mener nemlig Ivubernes Udstrækning 

 og alt, hvad der har Dybde. 



Til den Bemærkning, at en saadan Videnskab endnu ikke synes at være fun- 

 den, svares; 



Og det af to Aarsager. Den første er, at 

 fordi ingen Stat holder denne Videnskab 

 i Ære, bliver den ikke drevet med 

 Kraft, vanskelig som den er; den anden 

 er, at de, der forsker i den, behøver 

 en Anfører, uden hvilken de vel næppe 

 vil finde, hvad de søger. Men for det 

 første vil en saadan vanskelig træde frem, 

 og dernæst, selv om han kom, vilde, som 

 Sagerne nu staar, de, der er beskæftigede 

 med disse Undersøgelser, af Indbildskhed 

 ikke følge ham. Men dersom en hel Stal 

 værdigede Sagen sin Omsorg og holdt den 

 i Ære, saa vilde baade disse følge, og 

 ved vedholdende og anspændt Forskning 

 vilde Videnskaben opklares efter sin sande 

 Beskaffenhed. Thi ogsaa nu, skønt den 

 ringeagtes og undertrykkes af Mængden 

 og af de Forskende selv, da de ikke ind- 

 ser, hvortil den nytter, gaar den dog til 

 Trods for alt dette frem ved sin ejendom- 

 melige Ynde, og det skulde ikke undre 

 mig, om den engang vil komme for 

 Lyset. 



Disse Ytringer vil i Øjeblikket forbavse den, der ved, hvor vidt Stereometrien 

 var kommen paa Platon's Tid, ja længe forud. Astronomien, som af Pythago- 

 reerne kaldes Sfærik, var knyttet til Behandlingen af Kuglen og dennes for Astro- 

 nomien vigtigste Storcirkler. At faa rigtig fat paa dem, deres Skæring og indbyrdes 

 Beliggenhed, og at gøre de Fremskridt i Opfattelsen af Himmellegemernes Bevægelse, 

 som gik forud for Platons Tid, har krævet en ret udviklet Rumanskuelse. Denne 

 udvikledes ogsaa ved Brug af Gnomon og Solure, hvis Konstruktion knyttedes til 



29* 



JiTzà ydp . . . r« ac'zca' Sn zs oodsfiia TtôAcç ii/- 

 zéfÀWÇ aùzà b^sc, àaiievwQ Çrjzstzai ^aÅsrrå 

 (îvza, èiziazÛTOu zs déovzac (A ^Tjzoôvzeç, aveu 

 où o'jx uv eupotsv, ?)v npwzov /uèu yevéa^at 

 ^aXenôv, eTtstza xui ■j'svn/jé'jou. coç uûn 'é-(et. 

 oàx av Tiecitotvzo oc nsp) zaùra ^rjzrjzixoc pe- 

 faAo^povoôpevoc . el âè n(')Acç oXtj auvEniazazol 

 evzipcoç ufouaa wjzd, obzoï zs äv ttscI^oivzo xai 

 auvsyùç ze àv xac èvzôuwç ^rjzoôpeva sxcfavTJ 

 •févoczo fjTTTj s'/sC snsc xac vùv ûno zù)v noXkwv 

 àzcpaC,opsva xat xokouôpsva, ùno as zwv 

 ^rjznûvzwv Àôyov oàx èyôvzcuv xaäTnc yp'fjacua, 

 opojç npoç anavza zaùza ß'ca ùttô ydptzoç 

 aô^duezac, xa} oùdèu äaupaazou aàzk tpavTjvac. 



UJ 



