246 VI. Kapitel. 48 



subjektive Vished om denne Videns Gyidigiied, som man ad Tankens objektive 

 Veje kun kan erhverve ved et Bevis — der jo iøvrigt kun gør Tilliden til den be- 

 viste Sætning afhængig af Tilliden til de Forudsætninger, hvorpaa det bygger, og 

 til de Tankelove, som Slutningerne følger? Vi har rent formelt besvaret dette 

 Spørgsmaal ved flere Gange at bruge Ordet Intuition. Ordet selv, „Skuen", inde- 

 holder endog en Antydning af den Vished, som den indgyder, men det er kun et 

 Ord, der intet siger om, hvorledes dette gaar til. Den intuitive Vished gælder et 

 samlet Billede, medens Tanken erhverver samme Vished ved at sammensætte det 

 af dels enkelte Dele. Selve Intuitionen er ogsaa en sammensat Tilegnelsesmaade, 

 idet den erholdes ved en Samvirken af forskellige legemlige og sjælelige Evner: 

 Syn med begge Øjne og efterhaanden fra forskellige Steder, Følelse af Modstanden 

 hos de Legemer, hvis Form man danner sig en Forestilling om, mod at forandres 

 eller flyttes og af de Stillinger, vore Arme og Fingre derved indtager eller gennem- 

 løber o. s. V., og sammen dermed en Erindring om saadanne tidligere Sansninger og 

 en Evne til at samle de forskellige samtidige Sansninger og Erindringer om ældre 

 Sansninger til et Helhedsbillede. Dette opfattes som en „Ding an sich", der har 

 alle de Egenskaber, for hvilke det er det samlende og samlede Udtryk. Naar delte 

 Billede kommer til at staa saa klart, at man derpaa kan aflæse de Egenskaber, 

 som det samler, uden at man er sig de enkelte Sansuiinger eller den Samlings- 

 proces bevidst, hvoraf det er fremgaaet, kalder vi det el intuitivt Billede. Delles 

 Dannelse begynder med Barnels uvilkaarlige Kombination af de ved de forskellige 

 Sansninger modtagne Indtryk, og dets Indhold udvides sammen med Kredsen af 

 de Sanseindtrj'k, som melder sig, eller som man af en gavnlig Nysgerrighed skaffer 

 sig Lejlighed til al modtage. Derimod vil vi her saa meget som muligt se bort 

 fra Dannelsen af de Billeder, hvis Oprindelse man vel ikke øjeblikkelig gør sig 

 Rede for, men som er den samlede Frugt af foregaaende Tænkning eller mod- 

 tagen Lærdom.' Er det virkelig samlet til en Helhed, overfor hvilken man glemmer, 

 hvorfra man har disse Enkeltheder, kan ogsaa det kaldes intuitivt'). I Modsætning 

 dertil vil vi kalde et saadant intuitivt Billede, der ikke saaledes er vundet som 

 Frugt af Tænkning og Skoling, oprindeligt. Det er en psykologisk Erfaring, al 

 denne Oprindelighed netop ikke tilhører del, som en logisk Analyse bringer til at 

 betragte som de første, udelelige „Elementer", dem, man allerførst definerer og 

 hvis Egenskaber man gør til Axiomer, men netop visse logisk talt sammensatte 

 Billeder og Begreber. 



For ret at forslaa de ældste Overleveringer om Begyndelsen paa geometrisk 

 Arbejde maatle man helst vide Besked om, hvilke Billeder og dertil knyttede 

 Sandheder der frembj'der sig som Genstand for en oprindelig Intuition; men om- 

 vendt giver ogsaa den historiske Overlevering Midler til at finde, paa hvilke intui- 

 tive Billeder dette Arbejde fra først af har bygget. Disse Billeder fremtræder som 

 Forudsætninger, hvorom alle antages at være enige, og for hvilke ingen falder paa 



') Om en saadan ved Tænlcning vunden og siliret „Helhedserkendelse" henvises til min Afhandling 

 i Videnskabernes Selskabs Oversigt 1914. S. 274. 



