57 163 



Neumann prøvede 4 Colisera overfor de lilsvarende Slammer; ogsaa han kom 

 til det Resultal, al et Coliserum kun formaar at beskytte mod Infektion med den 

 homologe Stamme, medens det ikke har nogen beskyttende Evne overfor andre 

 Stammer. 



Til det stik modsatte Resultat kom Grosso, der fandt, at et Coliserum foruden 

 al beskytte mod den homologe Stamme tillige beskyttede mod andre Stammer, der 

 f. Eks. med Hensyn til deres Gæringsforhold var afvigende, og han synes al mene, 

 al Forholdet altid vil være saaledes, saa at man ikke kan tale om forskellige Coli- 

 sera (eller om „Polyvalens" ), men at de forskellige Colistammer i immunisatorisk 

 Henseende i Virkeligheden er identiske. 



Til de Forsøg, som her er foretaget, og som skal omtales i det følgende, er 

 anvendt en Del af de Sera, der er benyttet til Agglulinationsforsøgene. De allerlleste 

 af disse Sera er da fremstillet paa Kaniner. Selve Immuniletsforsøgene er udført 

 paa hvide Mus. De ovenfor omtalte Forfattere har alle anvendt Marsvin til For- 

 søgene; kun Neumann har ogsaa til nogle af sine Forsøgsserier anvendt Mus, som 

 han dog mener er uegnede til disse Forsøg, idet de viste sig individuelt meget for- 

 skellig modtagelige overfor Infektion med hans Stammer. Som det fremgaar af 

 det følgende, viste hvide Mus sig vel anvendelige i de Forsøg, som vi har foretaget. 



Da del først og fremmest gjaldt om til disse Immunitetsforsøg at raade over 

 Colistammer, som var sikkert pathogène overfor Mus, prøvedes forst et Antal dels 

 pathogène Stammer og dels Stammer fra sunde Kalve paa deres Virulens overfor 

 Mus. Der anvendtes hertil friske (18 — 20 Timer gamle) Bouillonkulturer, hvoraf 

 injiceredes 0.1 0.05 ccm inlraperitoneall. lall prøvedes paa denne Maade 12 j)atho- 

 gene Stammer og 19 Slammer isolerede fra 6 sunde Kalve, der stammede fra 3 for- 

 skellige Besætninger. Det viste sig herved, at de allerfleste af de prøvede Stammer 

 af begge Grupper, ikke var virulente for Mus i den nævnte Dosis: kun 5 af de fra 

 sunde Kalve isolerede og 4 Kalvediarrhoe-Slammer var i Stand til at dræbe Mus i 

 de nævnte Doser. Del forsøgtes derefter at faa disse Slammer yderligere virulente 

 for Mus ved gentagne Muse|)assager. De fleste af dem forholdt sig imidlertid ret 

 inkonstant og det lykkedes ikke al bibringe dem en stort højere Virulens; saaledes 

 var 0.04 ccm Kultur inlraperitoneall injiceret ikke engang altid sikker letal Dosis. Kun 

 4 Stammer — 2 Stammer fra sunde Kalve og 2 Kalvediarrhoestammer — lykkedes 

 det at faa saa virulente for Mus, al 0.01 ccm Kullur injiceret inlraperitoneall virkede 

 sikkert letalt. 



Selv om det ikke er noget stort Antal Stammer, der er undersøgt med Hensyn 

 til Virulens over for Mus, viser de foreliggende Resullaler dog, at der ikke i den 

 nævnte Henseende er nogen nævneværdig P'orskel paa de kalvepalhogene og de 

 normalt forekommende Colii)aciller; jeg kan her ganske samstemme med Joest, 

 der ved Forsøg paa smaa Forsøgsdyr fandt fuldstændig Overensstemmelse mellem 

 Kalvediarrlioebacillers og normalt forekommende Colibacillers pathogène Egenskaber. 

 Kun overfor Kaniner har vi — saaledes som foran berørt — ved gentagne Injek- 

 tioner (ved Fremstilling af Immunsera) kunnet iagttage en vis Forskel paa de to 



I). K. I). Vitk-iisk. ScIsU- Slii' . niiturvidensU. o^ iiKilhem. Aid., S. li;ul,Ku, 1. 3. 22 



L I B R i 



