13 



19. L. scobinella (Fr.) Gill. 



Hatten brunaktig, betäckt med en tunn, uti små, vårt- 

 fulla, mörkare fjäll söndersprucken hinna; foten och ringen 

 snöhvita. 



Barrskog., på gräsväxt, ställ., r. Skand. (Ostergöthland)? 



Hatten först kullrig, sedan platt, mot den släta kanten silkes- 

 luden; köttet hvitt; foten fylld, kägellikt afsmalnaude, glatt, vid ba- 

 sen livitQällig; ringen nedhängande; lamellerna bukiga, snöhvita. — 

 Amanita Fr. 



20. L. nympharum Kalchbr. t. 2, f. 1. 



Hvit; hattens hud söndersprucken uti concentriska fjäll; 

 foten glatt. 



Gräsbev. fält, r. Ryssl. (Sibirien) 



Hatten köttig, först kullrig, sedan utbredd, puckelbärande, hvit, 

 stundom i raidten brunuktig, 5 — 9 cm. bred; foten ihålig, jemn- 

 tjock, ofvanom ringen mjöligt flockuUig, med n. lökformigt uppsvälld 

 bas, 5 — 9 cm. hög, 7 — 9 mm. tjock; lamellerna baktill afsraalnande, 

 fria, hvita. 



21. L. holosericea Fr. Saund. & Sm. t. 23, f. 1. 

 Hvitaktig; hatten silkesluden eller fintrådig; foten fin- 

 trådig. 



Skuggr., fukt. lund., trädgård, r. Skand. (Skåne). 



Hatten köttig, mjuk, kullrig, trubbig, torr, n. slät; foten tät, 

 vid basen löklikt utsvälld, 7 — 10 cm. lång, 5 — 6 mm. tjock; ringen 

 belägen på midten af foten, qvarsittande, tillbakaböjd; lamellerna fria, 

 bukiga. 



22. L. cepaestipes (Sow.) Fr. Sow. t. 2. 



Hatten mjölig och fjällig af lossnande, fjäderlik flock- 

 ull; kanten veckad; foten vid basen löklikt utsväld, ihålig. 



Trädgård., oranger., somm. och höst, r. Ryssl.; Finl.; 

 Skand. 



