96 



3. P. conchatus Fr. Shaeff. t. 43, 44. 



Hatten kanelbrun, urbleknande, slutligen småfjällig; la- 

 mellerna först hvitaktiga eller hvitröcla, sedan blekt ockragula. 



Stamm. och gren. af asp, ask och bok. 7 — 9. Finl.; 

 Skand. 



Tufvig; hatten köttig, vek, slutligen läderärtad, tunn, olikfor- 

 mig, excentrisk, half, flikig, 6~J2 em. bred; foten oregelbunden, ofta 

 hoptryckt, kort, vid basen fiuluden, 1 — 2 cm. lång, 9 mm. tjock; 

 lamellerna streckformigt nedlöpande, stundom greniga, fasta, sega, 

 torra u. krusiga. Mycket nära beslägtad med följ. 



4. P. torulosus (Pers.) Fr. Krombh. t. 42, f. 3, 5. 



Hatten köttröd eller gulblek, stötande mer eller min- 

 dre i rödbrunt och violett, äldre mer eller mindre lifligt 

 sämskfärgad, slät; foten gråluden. 



Björkstamm., h. o. d. 7—10. Ryssl. (Ural); Finl.; Skand. 



Hatten först köttig, seg, sedan läderärtad, n. hel, m. excentrisk, 

 platt- trattlik, 5 — 8 cm. bred; lamellerna nedlöpande, teml. glesa, 

 baktill sinsemellan fria, rödlätta, äldre sämskfärgade. — Till form 

 och färg föränderlig. — Ag. carneotonientosus Batsch. 



* P. rudis Fr. Quel. t. 14, f. 1. 



Tufvig; hatten i början violett, sedan ockragul, jemte 



foten besatt med tjocka, styfva, hopknippade hår. 



Stamm. af löf- och barrtr., r. Ryssl. (Sibir.). 



Hatten läderärtad, seg, hel, nedtryckt, bugtig; foten mycket 

 kort, slutligen omärklig; lamellerna nedlöpande, tättsittande, smala, 

 blekare. 



II. Panellus Karst. 



1. P. stipticus (BuLL.) Karst. Bull. t. 140, 557, f. 1. 

 Hatten kanelbrun, urbleknande, med uti mjöliga fjäll 

 söndersprucken hud; lamellerna nätlikt förenade. 



