167 



Lukten svag, men angenäm; hatten köttig, seg, i början kull- 

 rig, sedan platt, n. pucklig, slät, glatt, hygrofan, urbleknande, i fuk- 

 tig väderlek i kanten n. strimmig, 2 — 5 cm. bred; foten m. seg, 

 smal, nedtill naken, 5 — 8 cm. läng, 3 mm. tjock; lamellerna fria, 

 breda, glesa, på midten bukiga, hvitaktiga; sporerna n. klotrunda, 

 6 — 7 mm. långa, 5 — 6 mm. tjocka. Som näringsmedel af föga vigt, 

 men mycket värderad som krydda» Växer vanl. i ringar eller rad- 

 vis. — Ag. psendomouceron BuLL. 



5. M. plancus Fr. 



Hatten rödbrun, äldre mörkbrun; foten gulblek, vid 

 basen afsmalnande och bar; lamellerna mörkare. 

 Löfskog., r. 9 — 11, Skand. 



Mild; hatten köttig, seg, tunn, först platt, sedan nedtryckt, n. 

 bugtbräddad, trubbig, slät, urbleknande, 2 — 3 cm. bred; foten ihålig, 

 hoptryckt, seg, beklädd med ett lager af hvitt ludd, 5 — 9 cm. 

 lång, 2 — 4 mm. tjock; lamellerna slutl. fria, vanl. glesa, jemnbreda, 

 brnnaktiga. 



6. M. scorteus Fr. 



Hatten trubbig, blek eller hvit; foten ot3^dligt pipig, 

 jemntjock, i toppen öfverdragen med ett fint doft. 

 Skog., r. Skand. (Lund.). 



Mild; hatten n. köttig, seg, kullrig, slät, torr smärynkig och 

 blekaktig, 1 — 2 cm. bred; foten seg, trådlik, hvit, torr brunaktig 

 och skrufvriden, omkr. 3 cm. lång, och 2 mm. tjock; lamellerna af- 

 ruudade, fria, breda, bukiga, glesa, hvita. 



ff Foten pipig, broskartad, rotlikt förlängd, 

 a. Foten nedtill ullig, upptill glatt. 



7. M. prasiosmus Fr. Bull. t. 524, f. 1. 

 Lökluktande; hatten hvitaktig, torr brunaktig; foten 



n. filthårig, upptill blek, n, glatt, nedtill tilltjocknande. 

 Ekskog., bland löf. 9, 10. Finl. (Åbo); Skand. 



Hatten u. hinnaktig, seg, först klocklikt kullrig, sedan platt, 



