211 



Skog. och lund., på fukt. st., 8 — 10. Ryssl.; Finl; 

 Skand. 



Hatten i midten köttig, lös, spröd, tnnn, i början kullrig och 

 ofta pucklig, sedan platt, nedtryckt, olikformig, glansk, ofta matt, 

 med tunn, urbleknande n. klibbig hinna, 3 — 5 cm. bred; foten 

 först fylld, sedan ihålig, glänsande, hvit, 4 — 6 cm. lång; lamellerna 

 vidfästade, lika långa, suöhvita, i eggen ofta söndergnagade. Köttet 

 hvitt. Mycket lik R. emetica, men mindre, med tunnare, lösare, 

 sprödare hatt samt tunnare, mera tätt sittande och bukiga lameller, 

 hvilka vanligtvis äro i kanterna fint söndergnagade. Giftig. — Ag. 

 niveus Pers. 



ff Lamelleroa och sporerna först hvita, sedan gulak- 

 tiga eller citrongula. 



32. R. veternosa Fr. Krombh. t. ^Q, f. 18, 19. 

 Skarp; hatten rosenröd eller blekt köttröd, i midten 



vanl. hvit- eller gulaktig, urbleknande; foten spongiös, äldre 

 ihålig, spröd. 



Skogstr., r. Skand. (Vestergöthland, Upsala). 



Hatten n. köttig, spongiös, porös, äldre platt eller nedtryckt, 

 glansk, öfverdragen med en tunn, fastväxt, n. klibbig hinna, i kan- 

 ten n. hinnaktig, slät, 5 — 8 cm. bred; foten mjuk, jemntjock, slät, 

 hvit, 6 — 9 cm. lång, 1,5 cm. tjock; lamellerna fastväxta, smala, 

 framtill bredare, olika långa, hvita, äldre halmgula. — Ag. persici- 

 nus Krombh. 



33. R. integra (Linn.) Fr. Schaeff. t. 92. 



Mild; hatten röd, grön, gul, blåaktig, mörkbrun, oliv- 

 grön etc, i kanten tunn, slutl. fårad och n. knottrig; köttet 

 hvitt; foten slät, bukig, snöhvit; lamellerna slutl. af spo- 

 rerna gulmjöliga. 



Skog., a. 7—9. Ryssl.; Finl.; Skand. 



Hatten köttig, fast, äldre spröd, först kullrig eller klocklik, 

 sedan utbredd och nedtryckt, med tunn, klibbig, urbleknande hinna, 



