225 



tig, småfjällig; foten mot basen tilltjocknande, fintrådig och 

 småfjällig. 



Fukt., skugg. skog., r. 8. Ryssl. (Ingermanland). 



Hatten köttig, kullrigt platt, i midten först upphöjd, sedan ned- 

 tryckt, 3 — 6 cm. bred; foten fylld eller upptill ihålig, mjuk, strim- 

 mig, af hattens färg, men mörkare, 5 — 6 cm. lång, 5 — 7 mm. tjock; 

 lamellerna långt nedlöpande, tjocka, klynnedelda, genom tvärådror 

 förenade, orangegula. 



3. C. pratensis (Pers.) Fr. Sv. Svamp. t. 30. — 

 Angs-Vaxskifling. 



Hatten i midten köttig fast och upphöjd, ljust brand- 

 gul eller mörkt guldgul, i kanten tunn; foten fylld, slät, glatt. 



Gräsbev. eller mosslupn. äng., back., a. 7 — 10. Ryssl.; 

 Finl; Skand. 



Hatten först kullrig, sedan platt, äldre päronformig, fuktig, i 

 midten ofta sprickig, 3 — 5 cm. bred; foten nedåt afsmalnande, 

 glatt, af lika färg med hatten, men ljusare, 3 — 10 cm. lång; la- 

 mellerna långt nedlöpande, bågformigt krökta, tjocka, glesa, brand- 

 gula eller hvita; sporerna 6 — 10 mram. långa, 4 — 6 mmra. tjocka. 

 I likhet med sina samarter augripes den ej af insekter. Smak och 

 lukt äro svaga, men angenäma. — Ag. ficoides Bull.; Ag. vituli- 

 nus Pers. 



4. C. virgineus (Wulf.) Fr. Sow. t. 32. Bull. t. 

 188. — Snöhvit Vaxskifl. 



Hvit; hatten trubbig; foten fylld, fast, kort; lamellerna 

 teml. tjocka. 



Gräsbevuxna st., a. 8—11. Ryssl.; Finl.; Skand. 



Hatten köttig, först kullrig, sedan platt, trubbig, i väta fuktig, 



slutl. nedtryckt och på ytan söndersprucken uti prickformiga fjäll, 



äldre och torr ofta flockuUig, stundom blekaktig; foten afsmalnande 



vid basen; lamellerna nedlöpande, glesa. Mindre än föreg., med 



hvilken den lätt förblandas. — Ag. ericeus Bull. 



15 



