231 



doft, med inväxta, sotbruna fibriller, 5 — 8 cm. bred; foten ihåb'g, 

 elastisk, jemntjock eller uppåt n. afsmalnande, fintrådig, smutsigt gul- 

 aktig, äldre mörkt rödbrunaktig och slutl. olivgrön, vid basen svart- 

 aktig, 5 — 10 cm. lång, 6 — 12 mm. tjock; lamellerna fastväxta, slutl. 

 nedlöpande, breda, n. glesa, genom tvärådror förenade, blekgula, hvit- 

 mjöliga. Lukten i början angenäm, liknande den af anis, slutl. 

 stinkande. 



18. C. bellus (Pers.) Fr. 



Hatten mörkt gul, stundom stötande i rödbrunt, slutl. 

 urbleknande, besatt med mörkare fjäll; lamellerna gulaktiga, 

 slutl. rödbrunaktiga. 



Barrskog., vanl. på förmultnadt trä. 8—10. Ryssl. 

 (Ural); Skand. (Södra Sverge). 



Hatten n. köttig, seg, först kuUrig, sedan utbredd, slutl. ned- 

 tryckt och bugtbräddad, 3 — 8 cm. bred; foten fylld, slutl. ihålig, 

 jemntjock, seg, sprickig, gulaktig, 3 — 4 cm. läng, 4 — 7 mm. tjock; 

 lamellerna fastväxta, n. glesa, breda, genom tvärådror förenade, ofta 

 greniga och anastomoserande. 



19. C. laccatus (Scop.) Karst. Grev. t. 249. 

 Köttröd, med stark dragning åt rödbrunt eller violett; 



hatten mjölig, småfjällig; lamellerna glesa, tjocka. 



Jord., helst mulljord, a. 6—11. Ryssl.; Finl; Skand. 



Hatten n. hinnaktig, i början kullrig, sedan platt, mer eller 

 mindre nedtryckt och naflad, mängformig, torr, hygrofan, urbleknande, 

 torr n. ockragul eller Ijusgråaktig, 2 — 4 cm. bred; foten fylld, jemn- 

 tjock, ofta flerböjd eller skrufvriden, seg, fintrådig, n. af hattens färg, 

 icke urbleknande, 4 — 15 cm. lång; lamellerna fastväxta, breda, kött- 

 färgade, stötande i rosenrödt eller violetta, slutl. hvitmjöliga; sporerna 

 sferiska, fintaggiga, 9 — 10 mmm. i diam. Har en svag mjöllukt och 

 är vigtig derigenom att den förekommer i mängd. — Ag. amethys- 

 tinus BoLT.; Ag. fannaceus Huds. 



Var. perpusillus Rab. 



Lågväxt; hatten m. oregelbunden, i fuktig väderlek tyd- 



