266 



n. genomskinlig, i torr smutsigt gulaktig; foten betäckt af 

 en fintrådig eller n. filtluclen hinna, hvit. 



Murken granved, r. Skand. (Östergöthland). 



Hatten n. köttig, först kullrig, sedan platt, trubbig, i början 

 n. fintrådig, sedan n. glatt, hygrofan, 3 — 8 cm. bred; foten pipig, 

 styf, jemntjock, än upprätt, rak, än uppstigande, krökt, vid basen n. 

 utsvälld och luden, hvit, vid beröring gulaktig, omkr. 5 cm. lång, 

 2 — 5 mm. tjock; lamellerna vidfästade, urnupna, tättsittande, hvita, 

 äldre köttröda. Smaken mild. 



25. Ent. elaphinum Fr. Icon. t. 95, f. 1. 



Hatten i väta mörkt hjortgrå eller umbrabrun, torr 

 blekbrun, i kanten strimmig; foten gulblek eller brunaktig; 

 lamellerna baktill n. afstympade. 



Mosslupn, skogsäng., r. Skand. (Småland). 



Hatten n. köttig, m. tunn, kullrig, m. trubbig, hygrofan, slät, 

 glatt, 3 — 6 cm. bred; foten först fylld, sedan ihålig, teml. fast, jemn- 

 tjock eller uppåt n. afsmalnande, bar, 3 — 4 cm. lång; lamellerna 

 djupt urbugtade, m. breda, n. triangulära eller äggrunda, först bleka, 

 sedan köttfärgade. 



26. Ent. turbidum Fr. Icon. t. 93, f. 2. 



Hatten gulblek, med dragning i kaffebrunt, med i bör- 

 jan rak och tilltryckt kant; foten torr silfverglänsande och 

 gulblek; lamellerna hvitbleka, äldre grå. 



Björkskog. 8—10. Skand. (Småland). 



Hatten n. köttig, klocklikt kullrig, äldre utbredd, glatt, hygro- 

 fan, med trubbig puckel och hinnaktig, slutl. inskuren eller kluf- 

 ven, strimmig kant, 5 — 8 cm. bred; foten köttig, lätt klyfbar, ihålig, 

 nedtill n. klubblikt uppsvälld, uppåt afsmalnande, glatt, ofta skruf- 

 vriden, vågig, 5 — 10 cm. lång, 6 — 15 mm. tjock.; lamellerna först 

 vidfästade, sedan urnupna, fria, tättsittande, breda, bukiga, n. vågiga, 

 i kanten söndergnagade, blekhvita, äldre mörkgrå. 



* Ent. macrius Kar st. 



Hatten sotbrun; foten mindre uppblåst, vanl. lifligt blå. 



